545 



de bakre af dem. Innersta vingpennorna svartgråa, mot 

 roten på utfanet svarta, den 4:de i utfanet askgrå med svart 

 kant, den 5:te hvit med svart kantning. Vingarne i öfrigt 

 såsom i vårdrägten. Den högre upp svartaktiga ryggen lju- 

 sare mot öfvergumpen, som äfven på sidorna jemte öfre 

 stjerttäckarne är mörkgrå, med ljusare fjäderkanter. Stjert- 

 pennorna något mörkare, gumpens sidor öfvergå genom en 

 fläckig teckning i det öfverallt rent hvita och glänsande un- 

 derlifvet. F. M. — Bland vingskylarne framkomma några 

 nya vattrade fjädrar af vinterdrägten, eljest befinner sig 

 exemplaret i alldeles ren drägt. 



Ungfoglarne likna honan, men skiljas genom orenare 

 färger; nacktofsen är knappast märkbar; det hvita på hakan 

 och strupen är mindre utbredt; framhalsen och kräfvan mer 

 askgråa med ljusare fjäderkanter, vingskylarne nästan enfär- 

 gade. Framför allt skiljas de dock derigenom från de gamla, 

 att vingtäckarne ej äro hvita, utan till största delen gråa, 

 endast de nedre af de mindre äro mer eller mindre hvita 

 eller hvitfläckiga; stjertpennornas skaft äro också i spetsen 

 tvärt stympade, såsom vanligt hos ungfoglar. Z. M. 



Yngre hanarne skola erhålla en öfvergångsdrägt, som 

 afviker från både ungdrägten och gamla hanens; något ex- 

 emplar eller en beskrifning stå likväl nu ej till buds; antag- 

 ligen skiljas de genom sina mörka vingtäckare och bruna iris. 



Dundrägt. Askgrå (borax-grå) med 3 små hvitaktiga 

 fläckar på hvardera sidan af kroppen; dessutom finnes ett 

 gulaktigt hvitt band från näbbens bas omkring hvardera 

 ögat, gående längs en smal svart strimma från näbbroten 

 till ögats framkant. Kessler (1. c. sid. 26, noten). 



Salskraken häckar uti gamla verlden mer ostligt och 

 nordligt än de båda andra arterna af slägtet. Hufvudsak- 

 ligen finnes den i Sibirien och norra Ryssland, men fåtaligt 



35 



