117 



än samma volume vatten, betecknar ämnets specifika vigt eller 

 täthet, enligt hvilket blyets specifika vigt är 11,4, d. ä. blyet 

 utöfvar 11,4 gånger större tryck än motsvarande volume vat- 

 ten. Vid bestämmande af gasformiga ämnens täthet, antages 

 athmosphaeriska luften såsom enhet. 



Klart är att äfven flytande kroppar, såsom sannnan- 

 satta af molekyler, måste, likasom fasta ämnen, utöfva ett 

 tryck på sitt underlag. Ar kärlet upptill vidare än i bottnet, 

 är det tryck vattnet utöfvar på bottnet af kärlet lika med 

 vigten af en vattenpelare af samma höjd som distansen mel- 

 lan kärlets botten och ytan af vattnet, hvaraf följer, att detta 

 tryck är starkare, ju högre vattenpelaren är. Det tryck som 

 verkar på en vätska, fortplantas i alla riktningar, nedåt, åt 

 sidorna och uppåt, hvarom man kan öfvertyga sig om man 

 fyller en flaska med 2 öppningar, tillsluter den ena öppnin- 

 gen med en kork och i den andra anbringar ett glasrör, som 

 äfven fylles med vatten. Om nu i bottnet af flaskan ett rör 

 appliceras på sidan, så flyter vattnet ur detta rör med en 

 hastighet som bestämmes af vattenpelarens höjd, hvaraf föl- 

 jer att hastigheten ökas med denna höjd. Men äfven utlopps- 

 rörets diameter verkar i detta afseende. Om t. ex. 2 aflopps- 

 rör anbringas i bottnet af flaskan, flyter vattnet långsamare 

 än genom ett rör, emedan den kraft, som i detta hänseende 

 är verksam och beror af vattenpelarens höjd, fördelas på 2 

 rör, hvaraf följer att den drifvande kraften för hvardera röret 

 är svagare. Vi antaga här att förhållandena i röret icke öka 

 friktion, som åter motverkar denna hastighet. Om 2 vertikalt 

 ställde rör i nedre ändan förenas genom ett tredje rör, och 

 nu det ena röret fylles med vatten, så tränger vattnet ge- 

 nom föreningsröret i det andra, och stiger i detta till dess 

 vattnets niveau i bägge vertikala rören står lika högt. Detta 

 är fallet, äfven om det andra röret har en större diameter 



