121 



vande att fortfarande röra sig, och stores endast genom yttre 

 hinder. Kastar nian en sten i luften, skulle denna rörelse 

 icke upphöra, om den icke skulle upphäfvas genom luftens 

 friktion och jordens attraktion. Detta beror på tröghetslagen 

 (vis inertiae). En kropps molekyler befinna sig i hvila, då 

 de i dem och mellan desamma verkande krafterna hålla 

 hvarandra i jemnvigt, men stores denna jemnvigt, försättas 

 molekylerne i rörelse och förblifva så länge i rörelse, till 

 dess jemnvigten i kraftens verksamhet åter inträder. Med 

 hänseende till rörelsens orsak, skiljer man mellan åtskilliga 

 former af rörelse. 



Om en kula hvilar på en plan yta, och man nu gifver 

 densamma en stöt, begynner den att rulla. Denna rörelse 

 skulle icke upphöra, om icke den skulle upphäfvas af ku- 

 lans friktion mot underlaget och luften. Träfltar den, under 

 sin rörelse, på en annan hvilande kula, så meddelar den rul- 

 lande kulan rörelse åt den hvilande, som härigenom bringas 

 i rörelse. Under vissa förhållanden meddelar den rullande 

 kulan all sin rörelse åt den hvilande, så att den stannar på 

 Häcken, under det den hvilande rullar framåt. Hvarje kropp 

 som är i rörelse, meddelar denna mer och mindre fullständigt 

 åt hvarje hvilande kropp, med hvilken den kommer i berö- 

 ring, en egenskap som vunnit mångfaldig användning i tek- 

 niken. Är rörelsen mycket hastig, t. ex. då en gevärskula 

 träffar ett fast föremål, bringas detta i sådan rörelse, att 

 dess cohaesion öfvervinnes. Denna form af rörelse har man 

 kallat meddelad rörelse. 



Ofvanföre har blifvit anmärkt, att, om 2 korkkulor be- 

 finna sig å en lugn vattenyta på 1 tums afstånd från hvaran- 

 dra, de samma röra sig mot hvarandra, till följd af sina 

 ömsesidiga attraktion. Om en sten hvilar på ett underlag, 

 på något afstånd från jordens yta och underlaget aflägsnas, 



9 



