122 



faller stenen till jorden, ti. ä. en hvilande sten bringas i rö- 

 relse, genom jordens attraherande kraft. Denna genom attrak- 

 tion framkallade rörelse ar utmärkt derigenom, att den med 

 hvarJQ tidsmoment blir hastigare, emedan den engång fram- 

 kallade rörelsen fortfar till följd af lagen för vis inertiae, då 

 genom den fortfarande attraktionen i hvarje tidsmoment ny 

 rörelse tillkommer. Så är, vid en fritt fallande kropp, rörelsen 

 i början = O, vid slutet af första sekunden har den fallande 

 kroppen tillryggalagt ungefär 15 fot, hvarföre hastigheten, vid 

 slutet af första sekunden, måste utgöra 30 fot. Under andra 

 sekunden rör sig kroppen med en hastighet af 30 fot, attrak- 

 tion fortfar att verka och den genom denna tillkomna hastig- 

 heten är, vid slutet af den andra sekunden, åter 30 fot, hvaraf 

 följer att fallhastigheten vid slutet af andra sekunden är 60 

 fot, med hvilken hastighet kroppen begynner att falla i bör- 

 jan af den tredje sekunden o. s. v. En kropp som har fallit 

 3 sekunder har tillryggalagt en väg af 15 + 45 -j- 75 = 135 fot. 

 I fysiken har man för denna så kallade likformigt påskyn- 

 dade rörelse uppställt den lag: att hastigheten af en fallande 

 kropp är j^rojjortionell med den förflutne falltiden, och fall- 

 rummen förhålla sig såsom qvadraten af falltiden. Denna 

 likformigt påskyndade rörelse är utmärkande för alla de for- 

 mer af rörelse, som bero på attraktion. 



Endast i förbigående vill jag här anmärka en modifika- 

 tion af fallrörelsen, som beror på jordens attraherande kraft, 

 hvilken framträder genom den väl bekanta pendelrörelsen. 



Allmänna betraktelser öfver molekylarrörelsen. 



Vi hafva ofvanföre anmärkt, att alla fasta och flytande 



kroppar äro sammansatta af molekyler. Då dessa äro i jemn- 



vigt, med hänseende till cohaesion, förekommer ingen rörelse, 



men, stores denna jemnvigt af en eller annan anledning, ut- 



