10 



tif^ad att bestrida ideutiten af senatsarkivets handskrift med 

 den af Hallenberg rådfrågade. Räknar man nemligen i en 

 följd, förekommer på intet af de anförda folierna något till 

 saken hörande. Fästes deremot uppmärksamheten vid den 

 omständigheten, att senatsarkivets handskrift, ehuru alltige- 

 nom sen gammalt paginerad, dock har flera fullkomligt blanka 

 blad (se nedanf.), och a,ntager man att Hallenberg uteslutit 

 dessa ur räkningen, så befinnes handskriftens pagina 45 svara 

 mot „fol. 19," der verkligen allt om Gödik Finke meddeladt 

 förekommer, och dess pag. 50 svara mot „foL 21," hvarest 



o 



vi åter läsa notisen om Clas' Fleming. Återstår „f. 25;" 

 men detta måste vara tryckfel i st. f. „f. 23," hvilket, en- 

 lio-t antagen beräkningsgrund, motsvarar handskriftens pag. 

 53, som innehåller berättelsen om Nils Kijl. All denna mot- 

 svario-het kan icke gerna vara tillfälHg, utan bekräftar fast- 

 mer min åsigt, att senatsarkivets handskrift är samma exem- 

 plar, som förelegat Hallenberg. Det enda hvad rimligtvis 

 häremot kunde invändas, är att Hallenbergs berättelse om 

 Jöran Boyes arfvingar icke igenfinnes på något af ofvan- 

 nämnda foHer (utan på handskriftens pag. 30 eller foh 11). 

 Men äfven detta är numera lätt förklarligt, då hans ord på- 

 tagligen falla sig så (se ofvanf.), att han hellre bör anses 

 för denna notis åberopa urkunden i allmänhet, än något af 

 dess slutligen i noten specielt utmärkta ställen. 



Skälen åter, hvarföre jag håller före, att det Hallen- 

 bergska, numera senatsarkivets, exemplar är original, äro 

 många och talande. Främst, att det af Hallenberg sålunda 

 anses och åberopas. Vidare, att det blifvit öfverhemtadt till 

 oss från samma Kammarkollegii arkiv, der vi veta, att ett så- 

 dant verkligen förefunnits. Ändtligen bär det ock på tvenne 

 ställen en underskrift, som nära nog bevisUgen är af Jesper 

 Mattsson Krus egenhändigt. Ty väl har jag icke hittills va 



