126 



sålunda, att vattenmolekylerne starkare attraheras åt salt- 

 molekylerne, än åt annat håll. Jeranvigten blir härigenom 

 störd, saltmolekylen, som attraheras af vattenmolekylerna, trä- 

 der i rörelse, och vattenmolekylerne röra sig mot saltmole- 

 kylen. Denna rörelse fortfar intill dess de af rörelsen in- 

 tresserade molekylerne intagit det läge, att de likformigt 

 attraheras från alla sidor, d. ä. hafva trädt i ett jemnvigts- 

 läge till hvarandra. Detta är förhållandet med alla kemiskt 

 olika molekyler, som befinna sig i en lättrörlig form och den 

 molekylernes rörelse, hvars resultat är likformig attraktion 

 i deras jemnvigtsläge, är den rörelse som i physiken förstås 

 med diffusion. Resultatet af denna molekylarrörelse är, att, 

 då molekylerne intagit sitt jemnvigtsläge, hvarje del af vät- 

 skan äger en öfverensstämmande sammansättning. En sådan 

 verksamhet kan endast inträda med vätskor, som hafva en 

 kemisk attraktion så att de kunna blandas med hvarandra 

 såsom syror, vatten, saltlösningar m. m., alkohol med fet 

 olja, men icke vatten med fet olja. 



Hvad vi anfört om diffusion och orsaken till densamma, 

 har gällt enkla ämnens diffusion. I den odlade jorden före- 

 * kommer en större mångfald af upplösta ämnen, hvilka dif- 

 fundera enligt samma lagar, då ytorne af 2 olika vätskor 

 beröra hvarandra. Om vi tänka oss en saltlösning och en 

 sockerlösning i beröring med hvarandra, så diftunderar sal- 

 tet i saltlösningen på vattnet i sockerlösningen, och sockret 

 i denna på vattnet i saltlösningen. Härigenom framkallas 

 en molekylär rörelse, som fortfar så länge till dess de båda 

 antagna lösningarna fullständigt sammanblandats, så att vät- 

 skan öfverallt erbjuder en öfverensstämmande sammansätt- 

 ning. Detsamma är förhållandet, om ännu flere ämnen till- 

 sättas, endast de äga den kemiska attraktion, att de kunna 

 med hvarandra sammanblandas. 



