129 



kylerne. Genom den ömsesidiga attraktionen mellan dessa sto- 

 res jemnvigten mellan vattenmolekylerne, gasmolekylerne röra 

 sig mellan dessa, i ötVerensstämmelse med lagarne för hydro- 

 diftusion. Härvid äger likväl det torhållande rum, att vattnet 

 förmår upptaga d. ä. absorbera endast en viss mängd af en 

 gas, och då denna qvantitct blifvit upptagen, uttryckes detta 

 att vattnet är mättadt med den eller den gasen. Så absor- 

 berar vatten ammoniak gas 300 ggr sin volume; kolsyra till 

 lika volume med vattnets; syre 0,037 och qväfve 0,oi8 af sin 

 volume. Men äfven i detta afseende spelar temperaturen en 

 vig-tig role. I afseende å den qvantitet vattnet kan upp- 

 taga af en gas, gäller den lag: att vattnet förmår absor- 

 bera en större mängd gas, då dess temperatur är lägre. 

 Sä upptages t. ex. kolsyra vid lö'' C. till lika volume med 

 vattnet, men vid en temperatur af 4^ C. ökas denna absorp- 

 tion till 1,5 af des volume. 



Värme. 



Värme alstras genom kemiska processer, elektricitet, 

 gnidning, förtätning af elastiska kroppar, luft m. m. Gjuter 

 man concentrerad svafvelsyra i vatten, så förenas svafvelsy- 

 ran kemiskt med vattnet och värmet blir fritt, så att vätskan 

 erhåller en betydlig värmegrad. Bringar man fint sönder- 

 deladt kolpulfver i beröring med syre, begynner kolet att 

 glöda, emedan kolet förenar sig med syre och sålunda oxi- 

 deras till kolsyra. Oxidation *) är den i naturen vanligast 

 förekommande orsaken till utveckling af väme. Kolets, vedens, 

 svallets, metallens förbränning beror på en sådan oxidations- 

 process, som således icke kan inträda om icke tillgång fin- 



*) Härmed betecknas i allmänhet syrets förening med en kropp, t. ex. 

 en metall, jern, bly m. m. som då kallas jernoxid, blyoxid, m. m. och ar 

 sammansatt af 2 cukla kroppar, metallen och syre. 



