130 



nes till syre. Gnider nian 2 fasta kroppar mot hvarandra 

 blifva de uppvärmde, emedan värme blir fritt. Detsamma 

 inträffar, om luften hastigt comprimeras i en cylinder. 



En kropp som äger värme, det må nu hafva blifvit 

 frambragt inom densamma eller utifrån meddeladt, meddelar 

 en del af detta värme direkte åt de kroppar, som komma i 

 beröring med densamma. Detta är allmänt bekant. Men för 

 värmets framträngande i en kropp fordras en viss tid, och 

 har man betecknat denna såsom värmeledning, hvilken fram- 

 träder ganska olika i olika kroppar. Så ledes värmet i en 

 kopparstaf hastigare än i en jernstaf, i denna hastigare än 

 i träd, o. s. v. Långsamt ledes värmet i vatten och de flesta 

 vätskor, och långsannnast i gasformiga ämnen. 



En annan form af värmets meddelande är den, som sker 

 genom värmestrålning. Denna stråhiing beror på en egen- 

 domlig vågrörelse i aethern. Från en het kropp utstrålar 

 värme så länge, tilldess dess egen värme har kommit i jemn- 

 vigt med det omgifvande medium. Träffa värmevågor en kropp, 

 så tränger värme, efter beskaffenhet af kroppen och dess 

 yta, in i densamma eller reflekteras. Härvid inträffar, att en 

 del af värmevågorne intränga, en annan del reflekteras. I detta 

 fall äger det förhållande rum, att kroppar med ojemn och 

 mörkfärgad yta absorbera, d. ä. upptaga värme i större grad, 

 då deremot kroppar med glatt, glänsande och Ijusfärgad, yta 

 reflektera värmestrålarne helt och hållet eller till största de- 

 len, enligt ofvanföre meddelade lagar för reflexion. 



Anmärkningsvärd är värmens inflytande på kroppars 

 cohaesion. Här gäller det såsom lag, att, då värme intränger 

 i en kropp, dess molekyler vika ifrån hvarandra, hvaraf följ- 

 den naturligtvis blir den, att kroppen intager en större vo- 

 lume. Uppvärmes ett jern, tilltager det i alla riktningar, och 

 då det åter kallnar återtager det sin förra volume. Detsamma 



