131 



gäller om vätskor och är isynnerhet förhållandet med gaser, 

 h vilka sednare betydligt tilltaga i volume, då de uppvärmas. 

 Många fasta kroppar öfvergå, då de utsättas för högre värme, 

 i det flytande tillståndet, och flytande kroppar öfvergå i gas- 

 form. Denna förändring af deras aggregationsform beror på en 

 förändring af deras cohaesion, utmärkt derigenom att deras 

 constituerande molekyler aflägsna sig från hvarandra. Alla 

 kroppar kunna sålunda bringas i gasform, ehuru det visser- 

 ligen finnas ämnen, som ännu icke kunnat genom upphettning 

 bringas i gasform, emedan man icke kunnat producera den 

 höga grad af värme som vore erforderlig för dessa ämnens 

 öfvergång i gasform. Om nu värme utstrålar från upphettade 

 kroppar, och desamma icke blifvit sönderdelade, återgå de 

 i sin ursprungliga aggregationsform. Förlorar vattendunsten 

 sin värme, förtätas den till flytande vatten, strålar vatten ut 

 sin värme till en kall kropp, öfvergår det till fast form, det 

 bildar is o. s. v. I alla kroppar, som på ett eller annat 

 sätt förtätas, d. ä. hvilkas molekyler tryckas närmare till 

 hvarandra, hlir värme fritt, och hvarje kropp hvars moleky- 

 ler af en eller annan orsak aflägsnas från hvarandra hinder 

 värme. 



Värjnegraden mätes, såsom väl bekant, genom theriuo- 

 metern, som hvilar på den princip, att raolekylerne hvilka 

 ingå i den vätska hvilken användes, aflägsnas från hvarandra 

 vid tilltagande temperatur och bringas närmare hvarandra 

 vid minskad temperatur. I förra fallet stiger pelaren i det 

 lufttoma röret, i det sednare sjunker densamma och angifver 

 graden å skalan, hvilken såsom väl bekant å Celsii thermo- 

 meter är indelad i 100^, i Reaumurs åter i 80^ Vattnets 

 kokpunkt betecknar 100*^, dess öfvergång till is O*'. 



