135 



citet, följden häraf var, att de båda korkkulorna attraherade 

 livarandra. Det elektriska fluidum i lackstången är positivt, 

 i glaset negativt, och genom vidrörandet strömmade mot- 

 svarande electricitet i hvar sin korkkula, med deras inbördes 

 attraktion såsom följd. Detta förhållande visar elektriciteten 

 alltid, så att lika elektricitet vevkar repellerande, olika elek- 

 tricitet deremot attraherande. 



Genoni den välbekanta elektricitetsmaschin, hvilken hvi- 

 lar på den princip, att en glasskifva röres emot sidenkud- 

 dar, utvecklas elektriciteten sålunda, att glasskifvan blir nega- 

 tivt elektrisk, sidenkuddarne deremot positivt elektriska. Nu 

 strömmar den positiva elektriciteten från silkeskuddarne på 

 glasskifvan, och ledes härifrån till en metallcylinder kallad 

 conductor, hvilken sålunda laddas med elektricitet, den ne- 

 gativa elektriciteten från glasskifvan strömmar deremot till 

 silkeskuddarne, hvilka genom en ledande metallkedja stå i 

 förbindelse med jorden, till hvilken elektriciteten härigenom 

 afledes. Sålunda blir, genom fortsatt vridning af glasskifvan, 

 conductorn öfvermättad med positiv elektricitet. Conducto- 

 ren är cylindrisk, och om nu ä densamma anbringas en eller 

 flere spetsar af metall, strömar det elektriska fluidum ut från 

 densamma i luften, och gifver sig tillkänna genom gnistor. 

 Elektriciteten omsattes sålunda till ljus. Men genom elektri- 

 citeten framkallas äfven rörelse; ty om man anbringar en i 

 bägge ändarne i hvarandra motsatt riktning böjd metallstaf, 

 som i midten är försedd med en fördjupning, i hvilken con- 

 ductorens spets insattes, och conductoren sedan laddas genom 

 omvridning af glasskifvan, så råkar den ofvannämnde metall- 

 stafven i roterande rörelse, och observeras i mörkret, att 

 gnistor framtränga från båda ändorne af metallstafven. 



Bekant är att elektriciteten strömmar genom kroppar. 

 1 detta afseende förhålla sig kroppar ganska olika och anser 



