142 



senare sydpol. Om man nu stryker en naturlig magnet un- 

 der vissa vilkor mot en jernstaf, blir denna magnetisk och 

 dess poler befinna sig i livardera ändan af jernstafven, och 

 upphänges denna sålunda magnetiska jernstaf med ett snöre 

 i midten, så att den kan röra sig i ett horizontelt plan, 

 vänder sig den ena ändan af stafven mot norden, den andra 

 åt söder, d. ä. den har en nordpol och en sydpol, såsom 

 dessa poler vanligen betecknas. Rigtigare är likväl, då de 

 magnetiska phaenomen en magnet erbjuder bero af jorden, 

 hvilken man måste föreställa' sig såsom en stor magnet, att i 

 likhet med några fysiker benämna magnetens vanligtvis så 

 kallade nordpol, sydpol, och dess sydpol således nordpol; ty 

 magnetens sydpol attraheras af jordens nordpol, och dess 

 nordpol af jordens sydpol, enligt de lagar vi ofvanföre med- 

 delat beträffande denna attraktion. 



Afven den elektriska strömmen frambringar magnetiska 

 phaenomen, hvilka man sammanfattar under benämningen 

 elektromagnetism. Om man låter en elektrisk ström passera 

 en cirkelformigt böjd koppartråd, och i den vertikala cirkeln 

 upphänger en magnetnål, så begynner den att oscillera och 

 antaga en från den rätta (nord-syd) afvikande ställning. Af- 

 brytes den elektriska strömen, oscillerar magnetnålen ånyo 

 och intager sin rätta ställning från nord till syd. Om man 

 upphänger en spiralformigt vriden koppartråd, så att den 

 lätt kan röra sig, och nu leder en elektrisk ström genom 

 densamma så blir den magnetisk, dervid hvardera ändan af 

 spiralen blir pol, den ena syd-, den andra nordpol. Denna 

 spiralmagnet attraherar med sin nordpol magnetnålens syd- 

 pol. Så snart den elektriska strömmen i spiralen afbrytes, 

 upphör äfven dess magnetiska verkan. — I sannnanhang här- 

 med anse vi oss böra i största korthet omnämna jo?'(7ma/7??0- 

 tismen, hvilken är ett nödvändigt vilkor för magnetens verk- 



