154 



ler nödig qvantitet fint fördelad kalk, förlorar genom denna 

 tillblandning sin plastiska och styfva egenskap, den blir hvad 

 jordbrukaren kallar mör. 



Mullämnens fysiska egenskaper. 



Med humus och humosa ämnen förstås sådana, som bil- 

 dats genom förmultning af vegetabiliska väfnader. För att 

 vinna en rätt uppfattning af det begrepp man fäster vid hu- \ 

 mus, är det nödigt att i största korthet redogöra för till- 

 gången vid denna bildning, i hvilket afseende ett något af- ; 

 vikande förhållande äger ram vid förmultning af qväfverika >, 

 och qväfvefattiga växtdelar. Vid qväfverika växtämnens för- j 

 vandling till humus, utgår förändringen från den qväfvehaltiga 

 materien, då cellerna sönderfalla och enskilda ämnen upp- 

 lösas. Då qväfvefattiga vegetabiliska ämnen t. ex. ved sön- j 

 derfalLn, upptaga desamma syre från den athmosphaeriska < 

 luften, till hvilken de afgifva kolsyra jemte vatten. Denna ' 

 process består således i en oxidering af kolet i den vegeta- I 

 biliska materien, dervid vatten afskiljes. Växtämnen förvand- \ 

 las vid denna sönderdelningsprocess till ett ämne, som är » 

 rikare på kol, än i deras icke sönderdelade tillstånd, hvilken > 

 tillökning af kol tilltager i samma förhållande som sönder- k 

 delningen framskrider. Den första produkten af denna verk- ^ 

 samhet kallas ulmin, i hvilken den vegetabiliska väfnadens ,i 

 formade elemeuter icke mera kunna igenkännas, utan hafva | 

 sönderfallit till ett fint pulfver af brun färg. Men den så- ' 

 lunda begynta sönderdelningen fortgår, kolet oxideras och 

 i större proportion afskiljes väte och syre, under form af 

 vatten. Den återstående produkten af denna process är ett 

 ämne, som är rikare på kol och kallas humus, hvilken utgör 

 ett svart pulfverformigt ämne, sammansatt af ganska fina par- 

 tiklar. Om nu denna sönderdelning försiggår vid bristande 



