158 



af fältspathartade mineralier, livilka förvittra, så kunna de- 

 samma, dcrigenom att deras beståndsdelar sönderfalla, tillföra 

 jorden icke obetydlig qvantitet oorganiska växtnärande äm- 

 nen, som underhålla jordens producerande förmåga, äfven 

 om den bortförda skörden icke ersattes genom nödig qvan- 

 titet gödsel. Sådant torde förhållandet vara på icke få ställen 

 i Savolaks och Karelen. Ar detta icke fallet, är det klart, 

 att sådana stenfragmenter medföga mera skada än gagn, 

 hvarföre en omsorgsfull jordbrukare handlar klokast, att år- 

 ligen aflägsna desannna från den jord han odlar. 



Icke sönderdelade växtämnens fysiska egenskaper. 



I hvarje jord, som är föremål för kultur, förekomma 

 växtdelar som ännu icke förraultnat, dels sådana som vuxit 

 ofvan jord och blifvit nedplöjda, dels rötter af tidigare od- 

 lade växter. Hvarest de förekomma i jorden, bilda desamma 

 gångar och mellanrum i hvilka rötterna af de växter som 

 utveckla sig på denna jord, enligt gällande naturlagar, kunna 

 intränga. Sådana i jorden liggande växtdelar äro i hög grad 

 hygroskopiska, och up23taga till följd af denna egenskap en 

 i förhållande stor mängd vatten, hvilket kommer de vegete- 

 rande växterna till godo endast i det fall, att deras rötter 

 komma i direkt beröring med dessa ämnen; ty detta vatten 

 bindes af de icke förmultnade växterna så fort, att det icke 

 öfvergår i jorden. Om gödsel med mer eller mindre oför- 

 multnad halm nedplöjes, är det klart, att härigenom en i för- 

 hållande till qvantiteten häraf stor mängd kanaler bildas i 

 jorden, i hvilka den yttre luften intränger, hvaraf följden är, 

 att vatten afdunstar och de osönderdelade ämnena sönder- 

 delas. Vid denna vattnets afdunstning upptages en del deraf 

 af de härigenom bildade kanalerna i jorden. Att detta i styf 

 lerjord är en fördel för de växter, som odlas, inser man lätt, 



