16G 



filtrums vigt, tillkäunagifver då dou qvantitet vatten, som 

 kapillariskt qvarhålles af jorden. Enligt denna matbod va- 

 rierar likväl resultatet från 0,i— 0,2 gramm, hvarföre man bÖr 

 begagna medeltalet af 2 vägningar. Säkrare är Schiiblers 

 method. Han förfor härvid sålunda, att han tog 50 gramm 

 pulveriserad jord, som blifvit torkad vid en tempieratur af 

 40 — 50" C. så länge, till dess den icke mera förlorade i vigt. 

 Denna jord insattes i en porcellainsskäl och omrördes med 

 vatten till en gröt, hvarefter massan slogs på ett, enligt den 

 förstnämnda methoden, beredt och vägt filtrum. Vatten till- 

 sattes nu i skålen och omrördes, för att upptaga äfven de 

 jordpartiklar, som adhaererade vid skålen, och gjöts öfver 

 jorden på filtrum. Sedan vatten upphört att flyta genom 

 filtrum, och den ännu vidhängande vattendroppen blifvit af- 

 lägsnad, vägdes massan, då vigten antecknades, såsom i det 

 första försöket. Genom denna method har Schilbler bestämt 

 olika jordarters kapillära raättningskapacitet, enligt följande 

 tabell: 



Qvarzsand 25 procent 



Kalksand 29 „ 



Mager lerjord 40 „ 



Fet „ 50 



Ren lerjord 70 „ 



Kolsyrad kalk i pulver 85 „ 



Humus 190 



Trädgårdsjord 89 „ 



Dyjord 105 „ (Vogel) 



Rå torf 254 „ (Schumacher). 



Härvid är dock att märka, att dessa tal icke fullständigt 

 motsvara den kapillära mättningskapaciteten, emedan ämnena 

 blifvit torkade vid 40—50" temperatur och således förlorat 

 en del af sitt hygroskopiska vatten, som alltså ökar det 



