167 



erhållna resultatet i afseende å den kapillära mättningskapa- 

 citeten, hvilken skulle bestämmas. Men om älven dessa re- 

 sultat icke med matliematisk visshet tillkännagifva de pröf- 

 vade jordarternas kapillära mättningskapacitet, eller kraft att 

 qvarhålla vattnet, gifva desamma dock upplysningar, som för 

 den omsorgsfulle jordbrukaren äro af vigt att observera, om 

 han i konkreta fall vill öka eller minska den kapillära mätt- 

 ningskapaciteten i den jord, som han odlar. Härvid bör lik- 

 väl anmärkas, att den funna mättuingskapaciteten endast är 

 relativ, emedan denna vattenhållande kraft i jorden beror 

 äfven af andra förhållanden än de konstituerande jordpar- 

 tiklarnes större eller mindre finhet. Så t. ex. äger en tät 

 och så kallad sluten jord en mindre förmåga att kapillariskt 

 qvarhålla vattnet, än en jord, som med tjenliga redskap blif- 

 vit uppluckrad. 



En kapillär mättningskapacitet mellan 25 — 1.50 "/o ^^- 

 ser man såsom de gränser, inom hvilka växters utveckling är 

 möjlig, men härvid är det af vigt att skilja emellan en jord, 

 som alltid innehåller så mycket vatten den kan upptaga, och 

 sådan som under några perioder är endast till en del ka- 

 pillariskt mättad med vatten. De hos oss odlade sädesslagen 

 fordra för sin fullständiga utveckling en jord, som endast till 

 en del är mättad med vatten, och uthärda endast en kort 

 tid i en med vatten mättad jord. Gräsväxter kunna längre 

 tid trifvas i en kapillariskt mättad jord, men fordra äfven för 

 sin fullständiga utveckling, att jorden längre tid befinner sig 

 i ett icke mättadt tillstånd. Häraf följer således: att alla 

 våra kulturväxter för sin 7nka utveckling fordra en jord i 

 hvilken den kapillära mättningen är onivexlande *) och att 

 således den omtänksamme jordhrukaren vid detta förhållande 



*) Endast ris frodas väl i en jord, som ständigt är mättad med vatten. 



