168 



bör fästa den största iippmärksamhet, om han vill fägna sig 

 åt lönande skördar. Denna sats är den rationella grunden 

 för den odlade jordens afdikning, enligt den ena eller andra 

 methoden, i hvilket afseende vi endast i förbigående här an- 

 märka, att råg frodas bäst i en jord hvars mättningskapaci- 

 tet icke öfverstiger 40 7o? hvilket äfven torde vara fallet med 

 kornet, då hafran utvecklas väl i en jord som äger en mätt- 

 ningskapacitet som något öfverstiger 40 7o- En jord deremot, 

 som har en ringa kapillär mättningskapacitet, är tjenlig för 

 kultur af barrträd o. s. v. De speciella förhållandena här- 

 vid äro dock långt ifrån att vara utredda. Att modifiera den 

 odlade jordens vattenhållande förmåga i öfverensstämmelse 

 med de särskilda odlade växternas behof, såväl för våta som 

 torra år, är ett problem, som den bildade jordbrukaren bör 

 försöka att lösa. För denna lösning är "kännedom om de fy- 

 siska lagar, som ligga till grund för vattnets förhållande i 

 den odlade jorden ett oeftergifligt vilkor. 



Det kapillära vattnets rörelse i jorden. 



Såsom man lätt inser, förekomma de kapillära rummen 

 i jorden af ganska olika storlek eller vidd. En vigtig egen- 

 skap härvid är, att de mindre kapillarrören förmå utdraga 

 vattnet från de större, ett förhållande, som beror på den 

 större ytattraktion, som äger rum i ett rör af mindre dia- 

 meter. Om man sätter ett fint kapillarrör i beröring med 

 vattnet i ett större kapillarrör, skall man erfara, att vattnet 

 ifrån det gröfre öfvergår i det finare röret. Samma förhål- 

 lande måste äfven äga rum i jorden. Schumacher fyllde den 

 nedra hälften af en glascylinder, i hvars botten var anbragt 

 ett litet hål, med torr sand. Nu insatte han nedra ändan af 

 glasröret i ett glas, som innehöll ett hvarf vatten af Va tums 

 höjd. Vattnet steg snart i cylindern genom sanden, som blef 



