170 



är starkt tillpackad, af skäl, som man lätt kau inse. Den | 

 kapillära rörelsen är alltid raklinig, d. ä. vattnet rör sig i | 

 jorden i raka linjer. Om den kapillära vattenströmmen, vid i 

 sitt uppstigande, stöter på rum, som ieke äro kapillära, för- ; 

 breder den sig i dessa. I sådan jord, som innehåller större | 

 mängd sådana rum, livilka äro fyllda med luft, som utträn- i 

 ges af vattnet, beböfves naturligtvis en längre tid, förrän alla 

 kapillarrummen äro fyllda med vatten. i 



Hvad vi ofvanföre anfört gäller det vatten, som upp- 

 stiger nedifrån uppåt. Oftare förekommer likvid i naturen 

 det fall, att, vid regn och snösmältning om våren, vatten j 

 tränger i jorden från ytan nedåt. I detta afseende spelar ! 

 matjordens sammanhang en afgörande rol. Det är i sådant ! 

 fall klart, att om ytan af jorden har ringa sammanhang och 

 är utmärkt genom sprickor och mellanrum, vattnet hastigare ! 

 genomtränger jorden, än der detta icke är fallet, likasom att i 

 detsannua måste inträffa i sådana fall, der jordens kapillär- ; 

 rum äro större, än der de äro finare. Så tränger vattnet ! 

 hastigare genom gröfre sand än genom lerjord, i hvilken se- ,1 

 nare kapillarrummen äro finare. I förra fallet flyter vattnet ^ 

 hastigare i de icke kapillära rummen, under inflytande af y 

 hydrostatiskt tryck, hvilket i detta f;dl utgör ett befordrande ^ 

 moment. Vid sådant förhållande kommer vattnet i dessa icke ^ 

 kapillära rum i beröring med ett större antal kapillära rum, 

 hvilka sålunda liktidigt upptaga vattnet från de icke kapil- 

 lära ruuimen, enligt ofvan nveddelade lagar för kapillariteten, 

 hvaraf följden är, att på samma tid jorden hastigare blir ka- 

 pillariskt mättad^ än om ytan af densamma är, såsom man 

 uttrtjcker det, sluten. Ar ytan af jorden sammansatt af fina 

 partiklar, som äro mer eller mindre plastiska, och tillika 

 sluten, så kan vattnet icke tränga in i det inre af jorden, 

 utan flyter bort från ytan, ocli är fältets yta plan, så att 



