171 



detta icke kan ske, tränger detsamma ganska långsamt in i 

 jorden eller qvarstannar på ytan, till dess det aflägsnas ge- 

 nom afdunstning. Sådant är fallet der jorden utgöres af ler- 

 jord med ganska fin sand, som är fattig på humus. Men är 

 denna jord rik på humus, äger ett annat förhållande rum. 

 Humus intager, då den är torr, en mindre volym, men sväl- 

 ler betydligt till, då den hlir genomfuktad. Den fysiska följ- 

 den häraf är, att de plastiska beståndsdelarne skiljas från 

 sitt sammanhang. Jorden blir härigenom lucker och utgör i 

 detta fall icke ett hinder för vattnets inträngande, dervid man 

 icke bör förbise den höga mättningskapacitet, som tillhör hu- 

 mus, och dess ringa plasticitet. 



JordeMS luckring medelst ändamålsenligt redskap och 

 upjyrätthållandet af humusämnenas qvantitativa förhållande 

 till lerjorden äro således momenter, som befordra vattnets in- 

 trängande i de djupare lagren af den odlade jorden. Ar nu 

 åter alfven, som icke uppnås af plogen, sammansatt af ganska 

 fina partiklar, livilka dertill hafva en hög grad af plasticitet, 

 kan vattnet endast med svårighet eller alldeles icke intränga 

 i densamma, utan stannar på ytan af denna under matjords- 

 lagret, och utöfvar, vid stark nederbörd, ett skadligt infly- 

 tande på de växter, som hos oss äro föremål för kultur; ty 

 härigenom bibehålles det ofvanliggande matjordslagret länge 

 kapillariskt mättadt. Såsom väl bekant, fordra deremot de 

 hos oss odlade växterna, med få undantag, en jord, som icke 

 länge är kapillariskt mättad med vatten. 



Dessa lagar äro den rationella grunden för hehofvet af 

 tegdiken i åkerjord^ der alfven utgöres af lerjord, utmärkt 

 genom hög grad af ^plasticitet. 



Det är klart, att vattnets kapillära rörelse i alfven be- 

 ror af beskaffenheten af densamma, om den är likartad eller 

 består af olika lager, och beskaffenheten af dessa, i hvilket 



