172 



hänseende det kan uppställas såsom lag: att ju finare de 

 partiklar äro, Iwllka inyå såsom konstituerande partiklar i 

 dessa lager, de må vara sand eller lem, desto långsammare 

 sker vattnets kapillära rörelse genom desamma, och äro dessa 

 nay^tiklar plastiska, är vattnets kapillära rörelse häraf helt 

 och hållet hindrad. Om nu t. ex. sandraylla livilar på en alf, 

 som är sammansatt af ganska fina partiklar, så kan denna 

 med sina större kapillarrum icke upptaga vatten från alfvens 

 fina kapillarrum; är åter matjordslagret sammansatt af ganska 

 fina partiklar, och hvilar detta på sand, kan densamma lätt 

 upptaga vatten från kapillarrummen i alfven, men detta vat- 

 ten icke från matjordslagret åter intränga till alfven m. m. 

 Vi hafva ofvanföre pag. 115 anmärkt, att vattnet stiger 

 i ett kapillarrör endast till en viss bestämd liöjd, hvilken 

 bestämmes af rörets diameter, så att vattnet stiger högre i 

 ett finare rör än i ett gröfre. Samma lag är äfven gällande 

 för den kapillära rörelsen i jorden. Så har man genom an- 

 ställda experiment i denna riktning funnit, att vattnet sti- 

 ger kapillariskt i fin lerjord till en höjd af 2 fot "'), i strö- 

 sand icke mer än 8 tum; i torfjord stiger densamma högst, 

 ända till 2^;.^ fot, och kanske derutöfver. Att känna den höjd, 

 till hvilken vattnet kan stiga kapillariskt i den jord som od- 

 las är af stort praktiskt intresse, då det gäller afdikuing, 

 medelst dränering och öppna diken. Att detta förhållande 

 utöfvar ett positivt inflytande på det djup, på hvilken rör- 

 ledningen lägges i jorden, inser man lätt, och likväl hafva 

 vi oss icke bekant, att de som förordat det ena eller andra 

 djupet för de nedlagda dränrören, tagit detta i betraktande. 

 För att lära känna den höjd, till hvilken vattnet kan stiga 

 i den jord, som man företager sig att dränera, förfar man 



*) '*'"'// iipPsnVer iVa- leijordcu 18 tum. 



