176 



af de finare kapillarrumraen, är det klart, att de toma finare 

 kapillarrummen upptaga vatten från de gröfre. Denna rö- 

 relse sträcker sig endast till de till hvarandra gränsande ka- 

 pillarrummen, hvaraf följer, att vattnet icke kan röra sig från 

 en punkt af jorden till aflägsnare punkter af densamma. Om 

 t. ex. vatten af dunstar från ytan af jorden, så upptaga de 

 toma finare kapillarrummen vatten från de närbelägna gröfre, 

 hvilka icke underifrån vidare upptaga något vatten. Jordens 

 uttorkning från ytan sker icke sålunda, att vattnet kapilla- 

 riskt rör sig från de djupare lagren mot ytan. Samma för- 

 hållande äger rum, då vatten genom växternas rötter uppta- 

 ges från kapillarrummen, att de toma finare kapillarrummen 

 upptaga vatten från närgränsande större rum, hvaraf följden 

 är, att vattnets kapillära rörelse upphör. Skola nu rötterna 

 upptaga vatten, måste de genom cellfurökning förlängas, så 

 att de växa in uti andra kapillarrum. 



I med vatten fullständigt genomdränkt jord äger ett 

 motsatt förhållande rum, sålunda, att vattnet fortfarande rör 

 sig i en riktning mot de rum, som förlorat sitt vatten. 



Häraf kan man draga det resultat: att en rationell j or d- 

 brukare skall anskaffa den qvantitet vatten, som de odlade 

 växterna erfordra, sålunda att jorden till nödig grad göres 

 lucker, sä att de fina rothårens framträngande möjliggöres, 

 en fordran^ som är så mycket vigtigare att uppfylla, i den 

 mon jorden är mer styf och plastisk. 



c) Hy d ro statiskt vatten. 



Med hydrostatiskt vatten förstår man, såsom väl be- 

 ktUit, sådant vatten, som beror af tyngdlagen, hvarest således 

 attraktionen icke verkar såsom en kraft, hvilken qvarhåller vatt- 

 net. För att vattnet skall i jorden uppträda såsom hydrosta- 

 tiskt vatten, erfordras således främst, att det skall hvila på 



