187 



ock må förekomma, ickekapilUlra och kapillära, hvarcst de 

 attraheras och kondenseras af jordpartiklarnes ytor, och så- 

 lunda af dessa absorberas. Vid sådant förhållande är det 

 klart, att olika jords ahsorijtionsförmåga står i ett direkt för- 

 håUande till storleken af den yta dessa j^cirtiklar erbjuda, 

 äfvensom att denna yta hestämmes af de konstituerande j^cir- 

 tiklarnes finhet och jordens porositet. 



Det är en fysisk lag att, då gaser absorberas af en 

 porös krojyp, värme blir fritt, hv ar af följden är den, att kroppen 

 blir iqjpvärmd '^J. Vi påminna här om det bekanta faktum, 

 att om fint pulver af trädkol sättes i beröring med syrgas, 

 absorberas denna af pulvret, så att detsamma härigenom 

 råkar i glödningstillstånd, då kolet oxideras till kolsyra. Ar 

 trädkolet mindre fint pulveriseradt, uppvärmes pulvret endast, 

 utan att råka i glödning. 



Samma förhållande äger rum i jorden. Af stort intresse 

 är ett enkelt experiment af v. Babo, hvilken insatte jord, 

 som blifvit pul veriserad och torkad vid 100" C. temperatur, 

 så att den icke mera innehöll något hygroskopiskt bundet 

 vatten, i en säck och bragte denna i beröring med fuktig 

 luft. Han erfor dervid, att jordens temperatur steg från 7" 

 till 10^ iinder den tid densamma absorberade vattendunst. 

 Häraf kan man således draga det praktiska resultat, att gas- 

 absorption är för jorden en vigtig källa till värme. 



Den absorberande kroppens temperatur är af väsendt- 

 ligt inflytande på dess absorption af gaser. Om en porös 

 kropp, som absorberat gaser, upphettas, så afvika gaserna 

 från densamma. Vi förbigå den närmare utredningen af de 

 förhållanden, som äga rum vid denna ytattraktion, och an- 



*) Här äger någongång äfven en kemisk förening rum; ty ofta fram- 

 träda fysiska och kemiska krafter liktidigt verksamma, så att de icke kunna 

 särskiljas. 



