190 



och såsom maximum vid klart väder 9,5 delar kolsyra. Vid 

 stark molnbetäckning af himmelen, sjunker denna qvantitet 

 till 5,9 delar. 



Beträffande qvantiteten af den vattendmist, som inne- 

 hålles i den athmosphaeriska luften, är densamma ganska 

 omvexlande. 



Luftens ammoniakhalt utgör, enligt åtskilliga undersök' 

 ningar i medeltal 0,24 delar på 1 million delar luft, motsva^ 

 rande 0,2 delar qväfve, livarvid dock må anmärkas, att denna 

 qvantitet, af lätt insedda skäl, i städer är högre. Utom dessa 

 förekomma äfven åtskilliga organiska molekyler och oorga^ 

 niska ämnen enligt de Saussiiye sväfvande i den yttre luften, 

 hvilket äfven i senare tider blifvit konstateradt af Pasteur, 

 Dessa äro dock ännu för litet kända och förbigås derföre här. 

 Vi hafva framställt syre och qväfve såsom konstitue- 

 rande beståndsdelar af den yttre luften. Dessa förekomma 

 icke med hvarandra kemiskt förenade, och bägge absorberas 

 af jorden, ehuru till ringa qvantitet. Härvid äger dock det 

 förhållande rum, att, om jordpartiklarnes ytattraktion till syre 

 icke är särdeles stark, syre dock af dessa upptages till större 

 qvantitet än qväfve. Orsaken härtill är den, att jordpartik- 

 larne kondensera syre på sin yta, och att detta ämne utöfvar 

 en kemisk inverkan på de beståndsdelar, som ingå i dessa 

 partiklars kemiska konstitution. Denna kemiska inverkan på 

 deras konstituerande beståndsdelar karakteriseras såsom en 

 syrsättning eller oxidation. Vid denna vcrksandiet upptages 

 det fria syret af dessa, och ytan af jordpartiklarne konden- 

 serar fortfarande ny qvantitet syre från den athmosphaeriska 

 luften. Så bildas härigenom jernoxid och oxidulföreningar 

 m. m. och de mullartade änmena som ingå i jorden sön- 

 derdelas, under inflytande af syre, till kolsyra och vatten 

 lö.. in., livarutom organiska syror såsom krensyra, apokren- 



I 



