311 



är fullkomligt motsatt den, som vunnits genom å sådan jord 

 nedlagda täckta diken, och uppfyller alla fysiska och kemiska 

 vilkor, som kunna uppställas för de odlade växternas full- 

 ständiga och snabba utveckling. Häraf torde man således, 

 enligt hvad jag vågar hoppas, klart inse, att å sådan plastisk 

 lerjord som vi antagit, öppna diken, på sätt jag meddelat, 

 uppfylla alla de vilkor som rationellt kunna uppställas för 

 vattnets afledande, hvilket icke är fallet med täckdiken, om 

 tegdikena ersättas genom så kallade vattenfåror. Dessa kunna 

 neraligen icke ersätta de af oss rekommenderade tegdikena, 

 af två skäl: l".o emedan de sakna den så kallade dikesrenen, 

 och icke tränga djupare än till ytan af alfven^ och 2:o eme- 

 dan hottnet och sidorna af desamma begränsas af lös miill- 

 jord, hvilken har en hög kapillär mättningskapacitet. Saknad 

 af dikesren och tegens kullrighet är orsak dertill, att vattnet 

 icke kapillariskt eller hydrostatiskt flyter till vattenfåran med 

 den hastighet, som äger rum vid närvaro af tegdiken; och i 

 följd af det i vattenfårorna befintliga lösa mullartade jord- 

 lagret, blir detta lager, vid närvaro af vatten i fårorna, ka- 

 pillariskt mättadt med vatten, som härigenom hindras att 

 afflyta från den odlade jorden. Följden af detta förhållande 

 är den, att vid ymnig nederbörd jordkammen på hvardera 

 sidan om vattenfåran besväras af vatten, hvilket å rågbrodden 

 om hösten gifver sig tillkänna genom dess ljusa eller röd- 

 aktiga färg. Detta är äfven förhållandet med rågbrodden om 

 hösten nära öppna tegdiken, som icke underhållas med den 

 omsorg som vi ofvanföre meddelat, så att dikesrenarne äro 

 befriade från gräs. Orsaken härtill är densamma, nemligen 

 närvaro af besvärande qvantitet vatten vid så beskafiade 

 dikesrenar. 



Om vi nu åter antaga en jordart, motsatt den vi ofvan- 

 före betraktat, nemligen en lätt genomsläppande sandartad 



