195 



lätthet kan intränga i densamma, hvilket framför allt inträffar 

 då åkerjorden plöjes, eller i allmänhet brukas med åkerbruks- 

 redskap. 



c) Absorption af kolsyra. 

 Jordens absorption af kolsyra beror på samma lagar, 

 som gälla fär absorption af ammoniak, ehuru den icke är så 

 stark. Ytattraktionen är äfven här den verksamma faktorn, 

 och, beträffande vattnet i jorden, kan detta upptaga högst 

 en lika volym kolsyra, som likväl oafbrutet kemiskt bindes 

 af vattnet, hvars kolsyreqvantitet af denna orsak ökas. Det 

 oaktadt förefinnes i det vatten, som förekommer i jorden, 

 alltid fri kolsyra; 1(>,000 volymer athmosphaerisk luft inne- 

 hålla 3 — 5 volymer kolsyregas, och då denna gas absorbe- 

 ras af jorden enligt samma lagar som ammoniaken, är det 

 klart, att luften kan tilldela jorden en större qvantitet kol- 

 syra, än ammoniak. Den yttre luftens halt af kolsyra är dock 

 underkastad variationer, och gäller det såsom regel, att kol- 

 syreqvantiteten tilltager i de högre regionerna, emedan, i följd 

 af den ringa vegetation eller bristen derpå, växterna icke 

 absorbera kolsyra, såsom fallet är der en rik vegetation be- 

 täcker jorden. Så fann Schlaghiticeit, på en höjd af 11,000 

 —20,000 fot, 10,000 volymer luft innehålla 9,5 volymer kol- 

 syra. Jordens absorption af kolsyra från den athmosphae- 

 riska luften kan dock icke uppskattas högt, emedan i hvarje 

 jord mullkroppanie och de organiska ämnena i allmänhet 

 sönderdelas till kolsyra och vatten, som dels upptages af 

 växterna, dels. i öfverensstämmelse med lagarne för gasdiffu- 

 sion, afviker från jorden och öfvergår i den yttre luften. Så- 

 som bekant absorberar vattnet kolsyra i hög grad, och kol- 

 syrebildningen i jorden är stark i förhållande till mängden 

 af organiska ämnen, som förefinnes i denna vid tillträde af 



