106 



athmospluieriska luftens syre. Då nu vattnet i jorden är mät- 

 tadt med kolsyra, och jordens partiklar icke mera attrahera 

 denna gas, hopas den utvecklade kolsyran i den luft, som 

 förefinnes i jordrummen. Denna här magasinerade kolsyra 

 dels absorberas af jorden till betydlig qvantitet i en mera 

 humusrik jord, dels öfverföres den till den yttre luften. Det 

 senare är klart, då man tager i betraktande att enligt Bous- 

 singault och Lewi luften i en jord, som nyss hade blifvit 

 glödgad, på 100 volymer innehöll 2,2 volymer, och 4 dagar 

 senare, då det hade regnat de 3 sista dagarne, 9,7 volymer. 

 1 humusrik jord, som icke hade blifvit gödslad, funno nämnde 

 forskare, att 100 volymer luft innehöll 3,6 volymer kolsyra. 

 Jemför man nu dessa resultat med den yttre luftens halt af 

 kolsyra, d. ä. 4 delar på 10,000 delar luft, finner man klart, 

 att jorden i st. f. att från den athmosphaeriska luften absor- 

 bera kolsyra, tvärtom utgör denna lufts vigtigaste källa för 

 kolsyra, som åter derifrån upptages af växterna. Starkast är 

 denna diffusion i sandjord, emedan jordrummen i denna kom- 

 municera med den yttre luften, svagare är åter kolsyrans 

 diffusion i lerjord, emedan en stor del af de i densamma 

 förekommande rummen icke kommunicera med den yttre 

 luften. 



d) Absorption af v att en dun st. 

 Den mera speciella utredningen af denna absorption 

 förbigå vi här, emedan den redan blifvit i sin helhet fram- 

 ställd, då vi afhandlat det hygroskopiskt i jorden förekom- 

 mande vattnet. I sammanhang med behandlingen af jordens 

 absorption, skulle man väl kunna afhandla absorptionen af 

 växtnärande ämnen, baser och syror, men då denna företrä- 

 desvis, om icke helt och hållet, är af kemisk natur, förbigå 

 vi densamma här, endast med den anmärkning, att åkerjor- 



