197 



dens absorberande förmåga ar större, i samma förhållande, 

 som den innehåller större mängd zeolither och föreningar 

 af lerjord. 



Den odlade jordens vigt. 



För den framåtsträfvande jordbrukaren är det af in- 

 tresse, att känna vigten af den jord, som är föremål för hans 

 omsorg. I detta afseende måste skilnad göras emellan jord- 

 artens ahsoluia och sjjecifika vigt samt dess volymvigt. 



a) Absolut vigt. 



Vi hafva i inledningen meddelat, att med kroppars ab- 

 soluta vigt förstås storleken af det tryck de utöfva på under- 

 laget, hvarpå de hvila, och hvilket gifver sig tillkänna genom 

 deras tyngd, och att denna är ett uttryck af den attrahe- 

 rande kraft, som ifrån vår jords medelpunkt verkar utöfver 

 dess yta. I öfverensstäramelse härmed, är det klart, att hvarje 

 af de partiklar, som ingå i jordens sammansättning, utöfvar 

 ett tryck på underliggande, hvilket betecknas såsom deras tyngd. 

 I en jord, hvarest de enskilda partiklarne icke särskildt häfta 

 vid hvarandra, således i en lös jord, verkar detta de enskilda 

 partiklarnes tryck, att jorden, såsom man plägar uttrycka det, 

 sätter sig. Den intager i detta fall ett mindre rum. Om jor- 

 den som odlas är för tung, är detta likasom dess motsats, 

 att den är för lätt, ett hinder för vegetationen. I förra fallet 

 bildar jorden en alltför kompakt massa, för att medgifva de 

 odlade växternas rötter tillfälle att fritt utveckla sig, en ut- 

 veckling, som är af vigt med afseende å rötternas betydelse, 

 att från jorden upptaga och till växterna öfverföra de nä- 

 rande ämnen, som erfordras för deras fullständiga utveckling. 

 Ar jorden för lätt, b ortföres en del deraf vid häftiga vindar, 

 och om densamma blir våt intager den en större volym, då 



