249 



orter tillföres jorden äfven större mängd vatten genom neder- 

 börd, emediin, då varma och fuktiga luftströmmar stryka öf- 

 ver högre belägen kall jord, luften afkyles der vid, en stor del 

 af dess vattendunst afskiljes såsom droppbart flytande och 

 nedfaller på jorden. Vid högre temperatur åter i ett hög- 

 land ökas bildningen af droppbart flytande vatten, under form 

 af dagg. Af dessa förhållanden kan man således draga det 

 praktiska resultat, att å kalla och fnJdiga lokaler sand- och 

 kalkhlandad jord, i högland deremot, der lufttemperaturen är 

 hög, mera le7'blandad jord är för kulturen mera gynnsam. 

 I förra fallet tränger vattnet lättare genom jorden och den- 

 samma uppvärmes, i det senare modifieras vattnets för starka 

 afdunstning från jorden. 



b) Jordytans lutning mot horizonten. 



Såsom väl bekant, utöfvar den odlade jordens lutning 

 mot horizonten ett vigtigt inflytande på dess fysiska karak- 

 ter, och den fördel med hvilken växter å densamma kunna 

 kultiveras. I detta afseende äga mångfaldiga olikheter rum. 

 En jordyta, hvilken mot sänklodet bildar en rät vinkel (90*^) 

 kallas horkontal, plan. Hvarje större eller mindre afvikelse 

 från 90'* vinkel antyder en motsvarande lutning mot hori- 

 zonten. Sådan jord kallas sluttande, och den vinkel den- 

 samma bildar med sänklodet är uttryck af jordens större 

 eller mindre sluttning. Det är klart, att icke någon jord 

 kan qvarstanna på en klippbrant, som med jordens yta bil- 

 dar en rät vinkel, och att denna olägenhet aftager med för- 

 minskningen af denna vinkel. Pä en yta med lutningsvinkel 

 af 40" kan lös jord endast med svårighet qvarstanna, i hän- 

 delse å densamma förekomma afsatser. Jordpartiklarnes egen 

 tyngd, regn, snösmältning m. m. kunna lätt föranleda, att den 

 förvittrade jorden bortföres från sådana platser. Vid en lutning 



17 



