254 



c) Jordens läge med hänseende till den 

 närmaste o mg i fn in gen. 



I detta afseeude anse vi oss här böra fästa uppmärk- 

 samhet endast vid det inflytande skog och närbelägna vatten- 

 drag utöfva på den odlade jordens och luftens temperatur. 



a) Skogens injlytaiide på det lokala Mimatet. 

 Såsom väl bekant, faller icke allt det vatten, som regnet 

 medför, i skogsmark omedelbart på jorden, utan stannar å 

 ■trädens blad m. m., hvarifrån detsamma till en del upptages 

 och till en annan del småningom från blad till blad, i öfver- 

 ensstänunelse med tyngdlagarne, faller ned på jorden. Den 

 jord, som tillhör skogsmarken, är rik på humus, och äger i 

 sammanhang härmed, enligt hvad jag ofvanföre pag. 1G6 an- 

 märkt, en hög mättuingskapacitet. Vegetationen i denna jord 

 utgöres, såsom väl bekant, i en tät skog endast af moss- 

 växter, hvilka likaledes kunna upptaga en stor mängd vatten, 

 en egenskap som är närmast beroende af deras organisa- 

 tion. Det är klart, att det vatten, som i form af regn i skogs- 

 mark faller på jorden, till en betydlig qvantitet upptages af 

 matjordlagret och af den här förekommande vegetationen, 

 och sålunda är jemnt utbredd öfvcr jordens yta, så att det 

 icke sandas i särskilda vattenbehållare å lägre punkter af 

 jordytan. Vid riklig tillgång på vatten, till större qvantitet 

 än den, som af dessa förhållanden kan bindas, om jag så 

 får uttrycka mig, silas detsamma långsamt genom de moss- 

 artadc växterna och jorden, och sandas sedermera till källor 

 m. m., hvilka gifva ursprung åt bäckar af större eller min- 

 dre dimensioner, genom hvilka vattnet från skogsmarken får 

 tillfälle att afrinna till den lägre belägna marken. Saknas 

 nu dessa vilkor för vattnets småningom skeende aflopp, till 

 följd af skogens förstöring, så afflyter vattnet, vid inträtiaude 



