264 



Viittuct hili" blir hydrostatiskt och att, ju inera detta lager 

 iiänuar sig matjordslagret, äfven denna i samma förhållande 

 måste besväras af vatten. Man inser häraf lätt, att detta 

 förhållande i den rationella odlinsfens intresse icke kan af- 

 hjelpas på annat sätt, än genom att sänka vattnets niveau i 

 floden eller insjön, så att detsamma står lägre än ytan af 

 det icke genomsläppande jordlagret. I detta fall erhåller så- 

 dan jord ett för kulturen af ädlare växter framstående värde, 

 som tilltager i samma förhållande, som lokalen medgifver en 

 så stark fällning af vattnets niveau, att densamma står lägre 

 än ytan af det icke genomsläppande jordlagret. Om nu ytan 

 af detta lager icke är jemnt sluttande, utan fördjupningar 

 förekomma här och der, är det klart, att å de ställen hvarest 

 det icke genomsläppande jordlagret står lägre, än å den om- 

 gifvande lokalen, bildas källor, hvilka af ofvanföre utredd 

 orsak, icke kunna fullständigt torrläggas såvida bottnet af 

 det afledaiide diket icke står något lägre än ytan af det icke 

 genomsläppande jordlager, som utgör källans botten. Dessa 

 äro de förhållanden, hvilka fordra uppmärksamhet vid till- 

 tänkt torrläggning af en jord. 



Den praktiska tillämpningen häraf är den, att om mat- 

 jordslagrct, af t. ex. 12 tums mäktighct, hvilar på ett icke 

 genomsläppande lerjordslager, som utmärker sig genom sin 

 plasticitet, och detta lerjordslagcr bildar en jemn mer eller 

 mindre sluttande yta, så kan denna jord torrläggas genom 

 öppna diken af 18 — 24 tums djup. Förekomma å ytan källor 

 till större eller mindre utsträckning, eller är alfven hvad man 

 kallar vattensjuk, kan jorden icke torrläggas genom sådana 

 öppna diken, utan genom på behörigt djup och tillbörlig 

 distans anlagda tiickdiken. 



