265 



Matjord och alf. 



Såsom väl bekant, har den odlade och odlingsbara jor- 

 den blilVit bildad genom förvittring af olika bergarter, vid 

 hvilken förvittring syre från den athmosphaeriska luften spe- 

 lar en positiv rol. Genom denna process sönderfaller berg- 

 arten i en pulverformig massa, hvilken dels stannar qvar på 

 den plats der förvittringen skett, dels med vattnet bortföres 

 från höjderna till lägre belägna delar af jordens yta, hvarest 

 det sedermera, vid vattenströmmens aftagande hastighet, af- 

 sättes från vattnet. Vid sådant förhållande kunna endast de 

 beståndsdelar af den förvittrade bergarten, som äro olösliga 

 i vatten, afsättas, då de lösliga beståndsdelarne, såsom kali 

 m. m., bortflyta. På ytan af detta sålunda tillkomna jord- 

 lager' utvecklas växter, hvilka, då de fulländat sitt lefnads- 

 lopp, hemfalla till jorden och småningom öka det öfverlig- 

 gande jordlagret; detta sammansättes alltså af de bestånds- 

 delar, som ingå i den från förvittrade bergarter härstammande 

 jordarten, och af sådana, som återstå efter förmultnade växter. 

 Hvarje odlingsbar jord innehåller af sådan anledning 2 af- 

 delningar, hvilka såsom väl bekant benämnas matjord och alf, 

 af hvilka den förra förekommer till ganska olika massa eller 

 djup. Den förra kallas äfven vegetationslager emedan de od- 

 lade växterna, deribland sädesslagen m. fl., uteslutande i detta 

 lager utbreda sina rötter, hvilka äro de organer, genom hvilka 

 växterna från jorden upptaga de beståndsdelar, som äro er- 

 forderliga för deras näring och utveckling. Endast några 

 odlade växter, såsom klöfver m. ni., hvilka hafva en så kallad 

 pålrot, nedskjuta denna i alfven, för att äfven härifrån upp- 

 taga en del af sin näring. Ehuru nu dessa båda lager äro 

 ganska bestämdt skilda, stå de likväl till hvarandra i ett 

 ganska nära förhållande, så att den mer eller mindre rika 



18 



