269 



Om intet hinder möter denna rötternas utveckling, i olika 

 riktningar, är följden häraf den, att roten med dess fina bi- 

 hang, då nödigt material för denna utveckling förefinnes i 

 jorden i tillbörlig mängd, fullständigt utvecklas. Dessa rot- 

 trådar och rothår äro egentligen de organer, hvilka från jor- 

 den upptaga och till växten öfverföra de växtnärnde ämnen, 

 som verka till växtens utveckling, och ju fullständigare ut- 

 vecklingen af dessa växtnärande organer är, desto fullständi- 

 gare näras och utvecklas äfven de odlade växterna, då det 

 material, som härtill erfordras, förefinnes i jorden. Vi hafva 

 anmärkt, att rottrådarna och rothåren äro ganska fina och 

 sammansatta af celler. Man inser lätt att dessa utvecklas 

 och skjuta in i de finare kapillära eller icke kapillära rum, 

 som förekomma i den odlade jorden, hvilka fyllda med luft, 

 nu fyllas af de tillväxande rotdelarne. Aro nu de partiklar, 

 som sammansätta jorden adhaererande vid hvarandra, såsom 

 fallet är i den styfva lerjorden, kunna dessa fina och för 

 växten vigtiga rotdelar icke upphäfva detta sammanhang, de 

 kunna icke utvecklas till sina behöriga dimensioner, deras 

 utveckling på längden afstannar. De kunna af sådan anled- 

 ning utvecklas endast i tjocklek och intaga, vid sådant för- 

 hållande, ett mindre omfång i jorden än i det fall, då de 

 fritt varit i tillfälle att utveckla sig. Lägges nu härtill, att 

 växtrötterna endast från den närmast omgifvande jorden 

 kunna, enligt lagarne för diffusion, upptaga de växtnärande 

 ämnen, som i upplöst form derstädes förefinnas, finner man 

 klart att de växter, som hafva en rik rotbildning kunna er- 

 hålla närande ämnen från ett större omfång i jorden, än der 

 ett motsatt förhållande äger rum, och att således, vid svag 

 rotbildning, äfven en i förhållande mindre qvantitet närande 

 ämnen komma växterna till godo. Följden häraf är den, att 

 växten blir nödvuxen, dvärgartad, på samma sätt som djuret, 



