270 



vid bristande tillgång på närande ämnen eller sjuklig af- 

 vikelsc i nuitsniältuiugsorgauerna, afmagrar oeli besväras af 

 ett eller annat kroppslyte. I detta afseeude gälla för djurets 

 och växtens tillbörliga fysiska utveckling samma lagar. 



Af hvad vi anfört, kan nian således draga det praktiska 

 resultat, att en omtänksam jordbrukare med omsory hör af- 

 lägma de fysiska hinder^ som verka störande på rotens fuU- 

 ständiya utoeckliny. 



Detta ändamål vinues derigenom, att det fysiska sam- 

 manhanget emellan de partiklar, som sammansätta den od- 

 lade jorden, hålles vid en för rötternas behöriga utveckling 

 afpassad grad. Om vi nu tillämpa det som pag. 148 — 156 

 blifvit anfördt om lerjordens, sandens, kalkens och humus- 

 jordens fysiska egenskaper samt pag. 203 — 204 om åkerjor- 

 dens cohaerens, så finna vi, att den för växternas utveckling 

 skadliga plasticiteten hos lerjorden genom tillblandning af 

 ofvanstående ämnen upphäfves. Genom försatt sönderdelning 

 af humus har en lucker åkerjord förlorat sin luckra beskaf- 

 fenhet och blifvit plastisk. Rationellt är således, att tillföra 

 så beskaffad jord en nödig qvantitet af organiska ämnen, som 

 förmultna och öfvergå i humus. Härigenom ökas åkerjordens 

 halt af detta ämne, genom hvars sönderdelning i kolsyra och 

 vatten det förra vinnes såsom ett lösningsmedel för de växt- 

 närande ämnena i jorden, ty endast i upplöst tillstånd kunna 

 dessa upptagas af växterna; med andra ord, det döda växt- 

 närande kapital den odlade jorden innehåller blir härigenom 

 aktivt. Af sannua orsak kan äfven kalk förändra lerjordens 

 för vegetationen skadliga allt för plastiska egenskap. Det är 

 väl bekant, att kalk är ett vigtigt växtnärande ämne, men 

 genom för stark nederbörd med vattnet aflägsnas från jorden. 

 Om detta skett till allt för betydlig grad, blir jorden för 

 n)ycket sammanhängande och plastisk, hvarutom en brist af 



