277 



c) Huru skall nödig qvantitet växtnärande ämnen 

 och sådana beståndsdelar, som upplösa dessa, 

 tillföras den odlade jorden? 

 Såsom de odlade växternas närande ämnen kunna upp- 

 ställas*) kolsyra^ vatten, ammoniak, salpetersyra, svafvelsyra, 

 fosforsyra, kalk, natron, kali, magnesia, cJilor, je7'n och kisel- 

 jord. Jag anser öfverflödigt, att här afhandla dessa ämnens 

 relativa värde och betydelse för växternas utveckling, då det 

 egentliga föremålet för denna framställning är jordens fysiska 

 beskaffenhet. Alla dessa ämnen förekomma i stallspillningen, 

 hvilken blandad med kärrmylla och strö, till en qvantitet af 

 100—125 lass på geometriska tunnlandet, kan tillförsäkra jord- 

 ägaren en nöjaktig skörd, om derjemte alla de vilkor upp- 

 fyllas, som kunna och böra uppställas för en rationell kultur. 

 Härifrån utgör dock fosforsyran ett undantag **) hvarföre det 

 är rationellt att ännu tillägga från 5 till 15 lispund benmjöl 

 å tunnlandet. Genom nödigt strö, vare sig att detta utgöres 

 af halm, finhugget granris eller bäggedera, bildas, då de- 

 samma nedplöjas i jorden, luftfyllda rum, i hvilka rötterna, 

 vid sin utveckling, kunna fritt framtränga. Då här är fråga 

 om lerjord, och denna blandas på sätt vi ofvanföre anfört, 

 förlorar den sin sega och plastiska egenskap till den grad, 

 att de fysiska hindren för rotens behöriga utveckling undan- 

 rödjas, och gifva grundad förhoppning om en rik skörd, så- 

 som lön för jordbrukarens ådagalagda omsorg. I lerjord 

 bildas de så kallade dubbelsilikaterna eller zeolitherna, hvilka 

 upptaga de växtnärande ämnen matjorden innehåller och för- 

 vara dessa till dess de, vid inträtfande regn, genom så kallad 

 substitution åter afgå och upplösas, för att nu i denna form 

 upptagas af odlade växter. Dessa zeolither äro att anses 



*) Se min citerade afhandl. ora orsakerna till missväxten, pag. 17 fi'. 

 **) Anf. ställ. pag. 108—109. 



