289 



ofvan den sänkta vattenspegelns kapillära stigningszon. Af 

 hvaci som i detta liänseende blitVit anföidt, tinner nian lätt, 

 att sådan jord bäst egnar sig för sädeskultur, hvarest vatten- 

 spegeln är belägen så djupt, att den kapillära stigningszonen 

 uppstiger endast till närheten af niatjordslagret, eller någon 

 gång för endast kortare tid uppnår matjorden. 



Af hvad vi i detta afseende anfört kan man således 

 draga det praktiska resultat: 



1) att om det icke yenoinsläpjyande lagret af alfven är 

 beläget tätt under matjordslagret, som således företrädesvis 

 besväras af öfverjiödigt vatten höst och vår, denna olägenhet 

 rationellt ajlägsnas genom j)å tillbörlig distans anlagda och 

 väl underhållna gräsfria diken och omsorgsfullt vårdade renar', 



2) att om jorden från den närbelägna trakten erhåller 

 tillopp af vatten, som förorsakar ökandet ef vattenqvantite- 

 teten i den odlade jorden, detta tillopp bör afskäras genom 

 efter behojvet af passade näck eller laggdiken, jemte nödigt 

 utfallsdike för det vatten som afedes från den odlade jorden 

 genom de anlagda teg dikena; 



'6) att dränering af sådan jord är irrationell, och med- 

 för en kostnad, som icke allenast icke gifver ränta å det derpå 

 nedlagda kapitalet, utan äfven nedsätter skörden till ett mi- 

 nimum, om tegdikena igenfyllas. 



Vi tillägga slutligen endast att den i jorden förekom- 

 mande lerjordens fysiska beskaffenhet fordrar en särskild 

 uppmärksamhet; ty, är densamma plastisk så kan icke alle- 

 nast intet vatten tränga genom densamma, utan äfven diftu- 

 sionen genom densamma är upphäfven. 



Jordlösningen. 



Det i den odlade jorden betintliga vattnet, det må nu 

 vara kapillariskt bundet eller förekomma hydrostatiskt, inne- 



