299 



längre tid, såsom förhållandet är i Finland om hösten och 

 vid snöns smältning om våren, torsvinna dessa sprickor, ler- 

 jorden blir mättad med vatten och dess plasticitet ökas. Det 

 är klart, att härigenom åter uppstår ett hinder för vattnets 

 hastigare aflopp. För att nu aflägsna denna olägenhet, har 

 man med dränering förenat så kallade vattenfåror genom 

 hvilka det vatten, som i öfverskott tillföres den odlade jor- 

 den genom fortfarande regn eller snösmältning om våren, er- 

 håller tillfälle att bortflyta. Af positivt inflytande på vinnan- 

 det af det ändamål, som afses med dränering, är det djup 

 till hvilket rören nedläggas i jorden. Genom en parlaments- 

 akt (Public Moneys Drainage-Act af år 1846) bestämdes af 

 engelska parlamentet det djup på hvilket rören skulle ned- 

 läggas till 4 fot, för dem som för denna jordförbättring kunde 

 påräkna lån af statsmedel, och allmänt anses äfven, i Eng- 

 land och Tyskland, detta djup vara det förmånligaste. Detta 

 djup har äfven erfarenheten visat vara på de flesta ställen 

 det rätta. Och likväl måste man medgifva, att detta djup är 

 beroende af jordens beskaftenhet, och i Finland af det djup 

 till hvilket frosten i medeltal intränger i jorden. Kälans djup 

 spelar i detta afseende, under de förhållanden, som råda i 

 Finland, en afgörande rol; ty det är klart, att rören måste 

 nedläggas utom gränsen för frostens inträngande i jorden, 

 d. ä. inom den gräns vid hvilken jordens värmegrad blir kon- 

 stant. Nedläggas rören på mindre djup, händer det att vatt- 

 net i rören fryser, hvaraf följden kan vara att desamma 

 söndersprängas, i händelse de voro fyllda med vatten, då 

 detsamma öfvergick i fast form. Är detta icke händelsen, 

 blir rörens söndersprängning icke deraf en följd, men isen 

 som bildas i dessa rör smälter om våren ganska långsamt, 

 och i sådan händelse har en iskällare blifvit anlagd i den 

 odlade jorden, hvaraf den omedelbara följden är den, att 



