300 



jordens temperatur oin våren länge är låg, och vegetationen se- 

 nare inträder. Då nu kälans djup i Finland ofta är 7 qvarter 

 och kanske derutöfver, är det klart, att rören böra nedläggas 

 minst 4 fot djupt i jorden. Detta öfverensstämmer således 

 med det djup, som genom ofvananmärkta parlamentsakt blif- 

 vit bestämdt för England. 



Men om vi nu abstrahera från frosten, som i ett syd- 

 ligare beläget land än Finland icke tränger så djupt, fram- 

 träder ett annat förhållande. Låtom oss antaga att den jord 

 som skall dräneras är sandjord, i hvilken vattnets kapillära 

 stigningszon är 6 — 8 tum, och att denna jord hvilar på ett 

 icke genomsläppande lager, som är beläget 2 å 3 fot djupt. 

 I sådan jord erfordras icke mer än 2 ä 3 fots djup, för de 

 nedlagda dränrören. Vattenspegeln sänkes i sådant fall till 

 samma djup, och då vattnet i det ofvanliggande jordlagret 

 icke kapillariskt kan stiga högre än 6 ä 8 tum, är det klart 

 att matjordslagret icke kan besväras af vatten, om rören icke 

 nedläggas på större djup än ofvanföre blifvit antaget. 



Antaga vi åter lerjord, gestaltar sig förhållandet annor- 

 lunda. Lerjordens kapillära stigningszon är från 1 '/.^ till 2 

 fot *). Lerjordens högre kapillära stigningszon är den fysiska 

 orsaken dertill, att dränrören i sådan jord böra nedläggas 

 på ett djup af 4 fot, om man skall uppnå det ändamål, som 

 dermed eftersträfvas, nemligen att undre lagret af matjorden 

 icke skall besväras af från alfven uppstigande vatten. 



Men det djup, pä hvilket dränrören nedläggas i jorden. 



*) Vattnets förmåga att i olika jord kapillariskt stiga till olika höjd, 

 beror, såsom pag. 169 blifvit anmärkt, af vidden af de kapillarrum, som bil- 

 das mellan de partiklar, livilka konstituera jorden, sålunda, att ju större 

 dessa äro, desto större diameter hafva äfven de mellan desamma bildade 

 kapillunuiuMu^n, oeli i samma förhållande aftager ilfven den kapiliaru stig- 

 ninufszoncn. 



