209 



humus och således ä<jer ett rinya värde '^'). Är färgen der- 

 eraot mörk, iiietl eu i brunt stötande skiftning, är detta ett 

 tecken, 2,tt lerjorden innehåller stor qvantitet humus, och s«- 

 lunda äger ett för odling af växter framstående värde^ som 

 ökas genom lerjordens bekanta egenskap, att kraftigt absor- 

 bera eller vid sig binda öfriga växtnärande ämnen, så att 

 de icke med nederbörd m. m. aflägsnas från jorden, eller 

 öfverföras till de djupare jordlagren, livarest de icke kunna 

 åtkommas af växternas rötter. 



I ett annat afseendo är åkerjordens mörka färg af be- 

 tydelse för dess verkliga värde. Vi veta att källan till jor- 

 dens värme äi" tvåfaldig, solens inflytande och den kemiska 

 omsättningen af de växtnärande ämnen, densamma innehåller. 

 Lika bekant är, att svart färg absorberar mera af solens 

 värmesträlar, så att, genom solens inflytande, en svart kro2)p 

 af sådan anledning på sannna tid erhåller en högre tempera- 

 tur än en kropp af annan färg, mer eller mindre gränsande 

 till den hvita. Med ledning häraf kan man, utan fruktan att 

 afvika från det sanna förhållandet, uppställa den sats, att ju 

 mera hu,mus en åkerjord innehåller, desto hastigare upjjvär- 

 mes densamma så länge solen verkar, och vinner härigenom 

 ett Jramstående värde ^•*). Genom den yttre luftens syre sön- 

 derdelas muUkropparne i kolsyra och vatten, då värme blir 

 fritt och meddelar sig åt jorden, livaraf följer såsom resul- 

 tat: att vid förutsatt nödigt tillträde för athmosphaeriska luf- 

 tens syre, de i åkerjorden förekommande mullkropjjarnes qvan- 



*) Detta furhälhuulc har icke blifvit obscrveradt, vid den värdering af 

 åkerjorden, som skett för tilltänkt lån från den hos oss för någon tid sedan 

 stiftade hypotheksföreningen. 



**) Schumacher fann vid anstålldt försök, att om hvit kalkjord och 

 mörk humusjord lika lång tid utsattes för solljusets inflytande, temperaturen 

 för den förra var 19", då den seuares temperatur hade stigit till 220 C. 



