213 



het, har Sclmmache.r vid donna bestämning erhållit följande 



värden : 



värmekapacitet 



vatten 1 ,0000 



sand 0,1282 



lerjord innehållande ringa qvantitet sand 0,i784. 



Beträffande värmekapacitetens förhållande till den spe- 

 cifika vigten, har man funnit det anmärkningsvärda förhål- 

 lande, att värmekapaciteten hos olika kroppar aftager med 

 deras tilltagande specifika vigt. 8. har beräknat den rena 

 lerjordens och den fint fördelade kolsyrade kalkens specifika 

 värme och erhållit följande värden: 



ren lerjord 0, 1901 



kolsyrad kalk, fint fördelad 0,2047. 



Af dessa undersökningar kan man således draga det 

 resultat, att sandhaltig jord har en mindre specifik värme, 

 än jord, der leran är öfv er v äg ande, och att således af 2 så- 

 dana fält, hvilka äro belägna nära hvarandra och till lika 

 grad träffas af solstrålarne. sandfältet lehöfver mindre värme 

 än lerjorden för att uppvärmas 10'\ eller att det förra uptp- 

 värmes på kortare tid än det senare. Afven Meister har egnat 

 detta ämne uppmärksamhet, och erhållit det resultat, att 

 humus och humusrik jord har en hög, qvarzsand deremot 

 ganska låg specifik värme. 



Då man härvid tager i betraktande, att, af alla de äm- 

 nen som ingå i jordens sammansättning, vattnet har i för- 

 hållande en ganska låg värmekapacitet, är det klart, att då 

 hvarje odlad jord innehåller mer eller mindre vatten, denna 

 qvantitet ntöfvar ett bestämmande inflytande på olika jord- 

 arters värmekapacitet, och att således jordens värmekapacitet 

 aftager. i samma förhållande som vattenqvantiteten tilltager. 

 Så är det bekant, att sandjord, under vanliga förhållanden, 



