236 



mycken uppmärksaiulict för att iakttaga rätta tiden, då ler- 

 jord ]>ör plöjas om våren, och då denna inträflar torkar jor- 

 den hastigt. Om nu en större areal skall plöjas, inträflar 

 det lätt, att den omsorgsfulle jordbrukaren, äfven om han i 

 rätt tid begynner trädesplöjningen om våren, icke kan med 

 de redskap och dragare, öfver hvilka han disponerar, inom 

 den rätta tiden verkställa hela plöjningen. Han spelar ett 

 osäkert hazarchpel, som medför förlust. Den jordbrukare der- 

 emot, som om hösten plöjer sin trädesjord, om den består 

 af mer eller mindre styf lera, spelar ett säkert och vinst- 

 fjifvande sjiel. 



Oin vi nu antaga en lös mullrik jord, äger i detta af- 

 seende ett motsatt förhållande rum. Låtom oss antaga, att 

 densamma är mättad med vatten, då den fryser. Följden 

 häraf är den, att de i sig sjelf icke strängt adhaererande par- 

 tiklar, som sammansätta mulljorden, från hvarandra aflägs- 

 nas, så att, då jorden åter upptinar, större eller mindre rum 

 bildas i jorden, hvilka innehålla luft. Om nu detta sker om 

 våren i en jord, som om hösten blifvit besådd med säd, är 

 det klart, att bredden lyftas upp till mer eller mindre grad. It 

 att rötterna sålunda utsättas för luftens omedelbara inverkan, | 

 till stor skada för växtens vidare utveckling. Denna olägen- i 

 het kan icke afhjelpas på annat sätt än genom jordens me- | 

 kaniska tillpackande sålunda, att den öfverfares med en vält. , 

 Plöjning af så beskaffad trädesjord om hösten medför, af j 

 lätt insedda skäl, icke den fördel, som vinnes då jorden be- l| 

 står af mer eller mindre styf lerjord. Men af vigt är att här ! 

 fästa uppmärksamheten vid en observation af Julius Sachs, \ 

 att muUjord, då den fryser och åter upptinar, förlorat en i 

 del af sin förmåga att qvarhålla eller binda vattnet *). Han | 



*) LandwirthschaftJicho Vorsiichstationcn 1^ il. p!i£r. 19;j. 



