104 



och den förra konstruktionen begagnas nästan endast då vigt 

 lägges på egändeförhållandet, hvadan den senare är den van- 

 ligare. Af samma orsak konstrueras också genitiverna af de 

 personliga pronomina (hansis, hennars, teiras) på samma sätt, 

 alltså: mysson hansis, bånen teiras, men: he e hansis mysso, 

 he e teiras bån. 



§ 85. Pronomina demonstrativa. 



§ 86. Pronomina relativa. 



Som genitiv användes k v års eller vårs. Såsom no- 

 minativ och accusativ brukas so mm. Skall det relativa pro- 

 nomen regeras af en preposition, sättes denna, likasom bruket 

 är i svenska skriftspråket, sist i den relativa satsen, t. ex. 

 bon, somm ja koft kyte å; mern, somm ja k0rd hi me. Af- 

 ven kan pronomen underförstås, t. ex. båten ja byggd i vår- 

 ast; piskon ja huld i handen. 



§ 87. Pronomina interrogativa. 



Sing. Masc. Sing. Fem. Sing. Neutr. Plur. M. F. och N. 



kvemm 1. kemm kvemm 1. kemm kva, ha — 



hokon hokon hoko hokona. 



Utom de på vanligt sätt genom tillägg af s från dessa 

 nominativformer bildade genitiverna k ve ms 1. kems, ho kons 

 och hoko nas finnes ock såsom frågande pronomen i casus 

 genitivus k vårs 1. vårs. — Ha användes aldrig annorlunda 

 än ensamt, då man spörjer om det sagda; kva deremot all- 



