60 



Söiidre Bergeulmus Amt o. flst. en motsatt öfvergång eger 

 ruiH, nämnl. ft och fs till pt och ps. Om denna sista öfver- 

 gång jfr anm. här nedan. Enligt Hammershaimb sid. 251 

 brukas på Färöarne „ofte f föran t, hvor i det gamle sprog 

 skrives pt." 



Anm. I stället för fs plär målet vanligen använda ps: 

 här eger alltså ett motsatt utbyte rum, t. ex. krapsa, taps, 

 tops, repsa nr krafsa, tafs, tofs, räfsa; jfr ofvan. 



§§ 48 och 49. Gg* och lili, I enlighet med hvad 

 ofvan §§ 35 och 36 nämndes om enkelt g och enkelt k, fin- 

 nas i landskapet två skilda uttal af dessa medljud: ett hårdt 

 och ett vekt, ett äldre och ett yngre. I östligaste och vest- 

 ligaste Nyland råder det veka, i medlersta det hårda. I förra 

 delarne af landskapet uttalas derför gg som ddj och kk 

 som ttj framför vek vokal (alldeles som i Dalarne enl. 

 Säve Uppl. om Dalm. sid. 286), i senare delen deremot 

 är det urgamla hårda uttalet af gg och kk bibehållet fram- 

 för alla vokftler, t. ex. 



Raseborgs Ö. härad, Hel- 



Raseborgs V. härad, Pernå 



härad (utom Mörskom s:n) 



och Pyttis socken. 



veggin (utt. veddjin) 



knaggin (utt. knaddjin) 



draggin (utt. draddjin) 



stakkin (utt. stattjin) 



stukkin (utt. stuttjin) 



sekkin (utt. settjin) 



Jämnföreiser med andra språk och allmogemål anstäldes 

 ofvan i de nämnda §§. Tilläggas må här att enl. Elmgren sid. 

 155 det veka uttalet af g och k framför veka vokaler är okändt 

 äfven i Pargas socken af Abo län. Enligt Upmark § 27 ut- 



singe härad och Mörskom 

 socken, 

 veggin 

 knaggin 

 draggin 

 stakkin 

 stukkin 

 sekkin 



utt. hårdt 

 i enlighet 



med 

 skrifsättet. 



