52 



lefva, då g antingen alldeles bortfaller framför j, såsom i 

 Svenskan, eller förvandlas till ett slags d såsom i Italien- 

 skan och Dalskan, ocli då k går öfver till t (kj till tj), som 

 i Italienskan, Svenskan och Dalskan. En ytterligare afart 

 häraf är att c (k) går öfver till s, som i Franskan och flere 

 nyare språk, och som det Latinska nu, men högst felaktigt, 

 utläses." 



Man finner häraf att uttalet af g och k i medlersta Ny- 

 land är det äldre och ursprungligare och att deremot mun- 

 arten i Raseborgs vestra härad, landskapets vestligaste del 

 och större delen af Pernå härad (jämnte Pyttis socken öst- 

 ligaste delen af det svenska området) i detta afseende mo- 

 derniserats. Det veka g ljuder der soni j, stundom med ett 



HoFS „2:da declinatio" har plural-ändelsen a = nyl. ar, t. ex. vg. 

 dränga, nyl. drengar. 



HoFS „3:tia declinatio" har i plur. best. form ändeisen era = nyl. 

 ren, t. ex. vg. prästera, nyl. prestren. 



HoFS „4:ta declinatio" har i plur. best. form ändeisen a = nyl. n? 

 1. ina t. ex. vg. bärga, nyl. bergin, bergina 1. bjergina, men oftare (efter 

 HoFS 2:dra dek.) bjergana. 



HoFS „5:ta declinatio" har i plur. best. form ändeisen a = nyl. ena, 

 t. ex. vg. tiggara, nyl. tiggarena. 



I vestgötamålet tyckes enl. Hof sid. 48 benägenhet råda att bibe- 

 hålla den svaga maskulina ändeisen för substantiv: i nyländskan är en fram- 

 stående egenhet just motsatsen, nämnligen böjelse att förbyta denna ändelse 

 e till a, hvilket i fornspråket är de svaga femininens ändelse, dock utan 

 att derför, likasom svenskan, förändra de^sa substantivs kön och plural- 

 ändelse, hvarom mera i formläran. — Adjektiven på en ha i vestgöt. a i 

 fem. t. ex. galen, gala, galett (sid. 56): aldrig i nyländskan. 



Beträffande slutligen de många ord, hvilka Hipping funnit nyländ- 

 skan hafva gemensamma med vestgötiskan och hvilka sannolikt utgöra huf- 

 vudanledningen till hans påstående om dessa dialekters nära frändskap, så 

 må den förklaring här lemnas att de allraflesta af dem Hipping anför till- 

 höra det allmänneliga svenska språket och såsom sådana återfinnas t. ex. i 

 Dalins svenska ordbok. 



