32 



iiyl. knykka sv. knycka 



kyrko (äfven körko) kyrka 



lykko lycka 



lyfta lyfta 



myky (adv.) mycket 



rygg rygg 



stykk stycke 

 3) svenskt slutet ö, fn. y (sällan), 



yvi* sv. öfver 



yglo ögla 



gys gös 



mygla mögla 



stydja stödja 



nyl. 



fn. hnykkja 



kirkja 



lykka 



lypta 



niikit 



hryggr 



stykki. 

 t. ex. 

 fn. yfir 



[jfr ygla vb. rynka] 

 fsv. gyus 

 fn. mygla 



styöja. 



4) svenskt öppet ö, fn. y, y (jo, o), t. ex. 



nyl. tryska 

 syrpo 

 sykndå 



lyss (pl. af lus) 

 myss (sing. & plur.) 

 ymsa 

 ynko 

 bysso 

 mysso 

 bryst 



ypin 



sv. tröska 

 sörpa 

 söckendag 

 löss 

 möss 

 ömsa 

 ömkan 

 bössa 

 mössa 

 bröst 



öppen 

 öppna 



fn. fjryskva 



syrpa 



sykndagr 



lyss 



myss (pl.) 

 fsv. ymsa 



byssa 



myssa 



fn. brjost 



ffsv. ypin 



(fn. opinn 



fsv. opna. 



ypna 



Anm. I Borgå socken uttalas y som i. Denna för- 

 vexling af de båda vokalerna förekommer också i estländska 

 svenskan (Ruszwurm II), samt i Helsingemålets hufvudsock- 

 nar Delsbo och Bjuråker (Säve de st. vb. i Dal. o. Gotl. 

 s. 24). Likaså på Island, Färöarne och i vissa trakter af 



