27 



Anm. I åtskilliga ändelser, (2 pers. plur. imperat., prset. 

 part. af de st. verben, vissa ändelser i passivum, adjekt. af- 

 ledningsändelsen in samt bestämda art.) motsvarar målets 

 i alltid eller i vissa fall svenskt öppet e, fn. i, hvarom se 

 längre fram i formläran; t. ex. 



nvl. farin 



sv. faren 



{fn. faric 

 fsv. fari] 



lesin, lesi 

 lesis, lasist 

 galin 

 ra ar kin 

 taki 



fariö 

 farin 

 fn. lesin, -it 

 le sist, lasist 

 galinn 

 mörkin 

 {>akit 



läsen, -et 

 läses, lästes 

 galen 

 marken 

 taket 



3) svenskt slutet i, fn. i, i (sällan), t. ex. 

 nyl. vider (pr^p.) sv. vid fn. viÖr, vi5 



slikan slik slikr 



mi, ti, si (pron.) mig, dig, sig mik, t^ik, sik. 



4) svenskt öppet i, fn. i, e, t. ex. 



Anm. 1. Några få ord finnas, hvilkas stamvokal i må- 

 let är i, men i svenskan en annan än de i ofvanstående punk- 

 ter angifna, t. ex. bitna =: bottna; ita (1. eta) -^z äta, jfr got. 

 itan; tidan = dädan. 



Anm. 2. I Borgå socken begagnas i för y, hvarom se 

 nedan § 19, 4 anm. 



