25 



nyl. spela (äfven späla) sv. spela — 



leva (äfven liva) lefva fn. lifa 



3) svenskt öppet e, fn. a, e (i, ei), t. ex. 

 nyl. bjellro (äfven bjéldro) sv. bjellra fn. bjalla 



Anm. 1. Dessutom motsvarar målets korta e svenskt 

 öppet e, fn. i i åtskilliga ändelser. Dock om e borde vara 

 ändeisens slutbokstaf, t. ex. i prset. af 2:dra och 3:dje svaga 

 konjugationen, bortfaller det alltid; t. ex. brend, tenkt, grodd 

 z=: brände, tänkte, grodde. 



Anm. 2. Målets korta e motsvarar någongång svenskt 

 slutet i, fn. e, t. ex. geva, sv. gifva, fn. gefa. 



Anm. 3. Likaså motsvaras svenskt öppet i, fn. i, af 

 målets korta e i pron. poss. masc. och neutr. sing. menn, 

 tenn, seun, mett, tett, sett. 



4) svenskt slutet ä, fn. e, a, t. ex. 



5) svenskt öppet ä, fn. a, e, (i, ae), t. ex. 

 nyl. veksa sv. växa fn. växa 



slekka släcka slökkva (ö — a) 



erja ärja erja 



epel äple epli 



bekk bäck bekkr 



