Ljudlära. 



§ 1. Vid betecknandet af ljuden i Nyländska allmoge- 

 målet har jag sökt återgifva uttalet så troget, som möjligt- 

 vis kunnat ske utan att fördunkla ordens rätta förstånd i af- 

 seende a härledning och frändskapsförhållanden. Att följd- 

 stridigheter uppstått genom tillämpandet af denna grundsats 

 har icke kunnat undvikas, alldenstund uttalet stundom afvi- 

 ker från hvad det borde vara i stöd af härledningen och må- 

 let dessutom, i likhet med allt hvardagstal, icke är i allo 

 strängt regelbundet. Men annorlunda har jag icke kunnat 

 förfara. Ty om endast uttalet gjorts till rättesnöre för ljud- 

 beteckningen, hade icke målet kunnat behandlas såsom ett, 

 hvilket det ändock i hufvudsak är, och om åter härlednin- 

 gen uteslutande hade rådfrågats, skulle följden hafva blifvit 

 ett från talspråket i många afseeuden afvikande skriftspråk, 

 till hvars rätta förstånd en mängd uttalsregler hade varit af 

 nöden. Det har alltså synts mig lämpligast att försöka gå 

 en medelväg. 



Alla de ord, hvilka nedan anföras såsom bevis för reg- 

 lerna och såsom exempel på deras tillämpning, har jag dels 

 sjelf hört ur allmogens mun, dels upptecknat efter utsaga af 

 fullt trovärdige och i dialekten hemmastadde personer. 



I. Vokaler. 



a) Enkla vokaler. 

 § 2. De enkla vokalerna äro i nyländska allmogemålet 

 alldeles desamma, som i svenska skriftspråket, men emedan 



