För öfrigt utmärkes svenska allmogemålet i Nyland af 

 ett nästan brådskande framsägande, en stympning och sam- 

 mandragning af orden, som för en icke-nyländing gör talet, 

 isynnerhet i vissa socknar, rent af obegripligt och som äf- 

 ven på många af den bildade klassen i landskapet inympats, 

 hvadan den genuine nyländingen genom sitt snabbare och 

 brådare tal lätt skiljes från andra Finlands inbyggare. Ka- 

 rakteristisk för allmogens mål, isynnerhet i medlersta delen 

 af landskapet, är derjämnte en viss trygg och tvärsäker håll- 

 ning: de enkla, korta meniugarne äro fattiga på bildliga ut- 

 tryck, men gå rakt på saken och äro derför ofta fulla af 

 naiva vändningar och träffande talesätt. 



Och sådana äro äfven grunddragen af det svensk-ny- 

 ländska folklynnet, som i målet har sitt uttryck. Enkel, flärd- 

 lös och redbar, der ej lokala förhållanden haft en deprave- 

 rande inverkan, är den nyländska allmogen begåfvad med ett 

 lifligt, nästan sangviniskt lynne, så godt som uteslutande rik- 

 tadt åt lifvets materiela sidor och praktiska bestyr. Dessa, 

 isynnerhet fiskare- och sjömanna-lifvet, der det så ofta gäl- 

 ler att i få och snabba ord utsäga mycket, hafva påtryckt 

 språket dess stämpel af brådska och äro väl den yttre orsa- 

 ken till de mångfaldiga förkortningar och sammandragningar 

 af orden och i talet, som nyss påpekades. Liknande förhål- 

 landen i stort kunna utan svårighet finnas, t. ex. den på 

 korta vokaler och sammandragningar så rika engelskan jämn- 

 förd med den gravitetiska, högtidliga spanskan eller den 

 tunga, breda tyskan. En kontemplativ eller poetisk sida sak- 

 nar deremot det nyläudska folklynnet nästan alldeles och 

 svårt torde äfven vara att i ett alluiogemål med nu antydda 

 karakter påfinna något egendomligt, som man skulle kunna 

 anse tyda. på närvaran af dessa element. — På samma 

 sätt således, som t. ex. flegmatikerns lynne afspeglar sig i 



