45 



forntrognare ståndpunkt än icke blott svenska skriftspråket, 

 utan äfven det stora flertalet af nordiska dialekter. 

 Några exempel må tala. I förra fallet: 



fn. tala 

 segl 

 lesa 

 vita 

 vi^r 

 bo() 

 bogi 

 moli 

 yfir 

 göra 



Alltså i stranstafvelserna nyl. och fornn. idel korta, i 

 sv. idel långa vokaler. — Och i senare fallet: 

 nyl. hamar sv. hammare fn. hamarr 



beter bättre betr 



skip skepp skip 



böra borra böra 



rutin rutten rotinn 



ypin öppen opinn 



dör dörr dyrr (pl.). 



Genom dessa exempel och de många flere, som ur det 

 föregående kunna hemtas, torde den väsendtliga skilnaden i 

 qvantitet mellan ett stort antal stamstafvelser i målet och i 

 svenskan vara tydliggjord och sålunda en af målets, i min 

 tanke, vackraste prydnader erkänd. Men ej blott prydnad, 

 äfven ögonskenlig fördel skördar målet af denna trohet emot 

 stamspråket: jag åtnöjer mig med att anföra ett par exem- 

 pel. Hvarochen vet huru inveckladt förhållandet i skrift- 

 svenskan är mellan det öppna o och å, och de mest öfvade 

 skriftställare hafva, ifall de icke äro hemmastadde i nordisk 



