42 



nyl. flöug 



sv. flög 



fn. flaug 



gen ei i st. f. långt é (se of van §§ 6 och 27), så kan äfven 

 det af HiPPiNG sid. 1131 anförda glöuma gifva skal för den 

 förmodan att någon gång dift. öu brukas i st. f. 0, öi *). Som 

 jag dock aldrig minnes mig hafva hört glöuma, men städse 

 gl0ma, är det möjligt att Hipping låtit förleda sig af en falsk 

 analogi till antagandet af detta ord. Emedlertid har Ryd- 

 QViST (Sv. Spr. L. IV s. 147) till följd deraf bildat sig den 

 oriktiga föreställning att „Nyländska öu innefattar både Isl. 

 au och ey." 



*) I Strömfors socken inträffar motsatsen, emedan der öi höres i st. 

 f. öu t. ex. söip, löiser tjöit. Så är äfven förhållandet i Färömålet jfr 

 Hammekshaimh s. 241. 



