20 



nyl. (Borgå) bi E.sv. bi sv. by fn. byr 



liss, lidas Ii, lies lyss hlyöa 



stira stira styra styra. 



Samma uttal af y (såsom i) finnes på Island och Fär- 

 öarae enl. Hammershaimb s. 240 samt på vissa ställen i Norge 

 enl. Aasen N. Gr. § 125. Redan i fornspråket finner man 

 förvexling af y och i: lyf för lif, fikr för fykr, sfnysk för 

 synisk. skyra för skira, jfr Gislason § 69, 2. I uppländska 

 dialekten förekommer y för i enl. Wahlström sid. 5, och 

 äfven i Nyland (i Pyttis socken isht) höres svyn för svm, 

 klyva för kliva. 



§ 11. å (målets långa å) motsvarar: 

 1) svenskt slutet å, fn. a och å, t. ex. 

 nyl. åka sv. åka fn. aka 



t. ex. det \)å "\Yorms vanliga namnet på udde „skåcla:" Klubbeskådan, Krub- 

 boskådan, Jjåfsulskådan, Storniitcskådan, samt på åker „gäda:" Äwurstgäda, 

 Bukvestergada o. fl., hvilka aldrig höras i Xyland. 



2. I vårt mål saknas helt och hållet de på Worms (likasom i Est- 

 lands öfriga svenska trakter) förekommande egendomliga ljuden f/i, IJ, I' 

 (breit und dem r sich nähernd II s. 297), s (fast wie sch II s. 298), sh 

 (ähnlich dem franz. ge II s. 298) och sW (etwa wie das engl. th ibd.), lo^ 

 (sehr weich wie im Englischen ibd.). Likaså äro i Nyland åtskilliga af 

 Eibofolkets ljudutbyten alldeles obrukliga eller ganska ovanliga (t. ex. y för 

 sv. u, w och f för g och Jc framför t, ch för f framför /, bortfallandet af t 

 framför w och io's skärpning till f i förljud, anlaut). Läggas till dessa nog 

 stora olikheter den myckenhet af för estländska svenskan egendomliga, för 

 en nyländing alldeles obegripliga dialektord, som återfinnes i RuszA^^JRMS 

 Glossar, så torde den frågan icke utan stort skäl kunna göras: tyder lik- 

 heten mellan nyländska och estsvenska allmogemålen på en utvandring från 

 Nyland, eller äro icke snarare beröringspunkterna mellan målen (förnäm- 

 ligast: likhet i qvantitctsförhållanden, hårdt uttal af ff och k äfven framför 

 veka vokaler, aspiration af h i förljud, rikedom på diftonger) alla af den 

 art, att de utan möda kunna förklaras af de bägge målens ålderdomliga ka- 

 rakter och deraf beroende likhet med nordens fornspråk? 



